BĚŽELI JSME: Kam se nemusíte bát vyběhnout s rodinou
![BĚŽELI JSME: Kam se nemusíte bát vyběhnout s rodinou](https://farm8.staticflickr.com/7440/27121457472_d1fa8c53d9_o.jpg)
V životě téměř každého závodníka, který není ve svazku pouze se svým koníčkem, se dříve nebo později objeví dilema – mám jít v sobotu na závod, nebo mám být s rodinou? Pořadatel seriálu Běžíme na hrad se tento problém snažil vyřešit na hradě Točník programem i pro zbytek rodiny.
Mně osobně se samozřejmě výše uvedený problém netýká – „Záře mých očí“ je určitě ráda, když odjedu na závod a ona zůstane sama v prohřáté a prosluněné Praze a může se věnovat domácím pracím. (Zde je jasně vidět, že ve svých sloupcích kladu pravdu na nejvyšší piedestal. Po zveřejnění mi reálně hrozí, že budu minimálně 14 dní o studených večeřích a trička si budu muset žehlit sám.) Tentokrát v zájmu investigativní žurnalistiky jsme se tedy na závod vydali spolu a z důvodu otestování co největšího množství disciplín jsme k účasti přemluvili též naší kamarádku, která je šťastnou majitelkou dvou závodnických nadějí ve věku 3 a 6 let.
Přes klasicky pozdní příjezd proběhla registrace bezproblémově a po prohlídce startovních tašek kluci zajásali: „Strejdo, my jsme jako opravdoví závodníci, my tady máme taky čipy!“ Já v dospěláckém balíčku objevil i tričko, které se na rozdíl od jiných „závodních“ dá i normálně nosit a není primárně určeno pouze na práci na zahradě či v kamenolomu.
Po absolvování dětských závodů se oba kluci holedbali: „To bylo nějaký krátký, já bych to uběhl i dvakrát.“ „Jen počkejte, hošánci, ještě vás čeká Pohádková cesta na hrad,“ odpovídám se špetkou zlomyslnosti v hlase. Chlapečci tedy vyfasovali formulář, na kterém jim měly pohádkové postavy na stanovištích cestou k hradu odfajfkovat jednotlivé úkoly. Já – zřejmě abych se nenudil – jsem obdržel formulář podobný, pro vědomostní kvíz, který jsme měli cestou v rámci rodiny řešit.
Co kluci na jednotlivých stanovištích dělali, moc nevím. Jednak jsem stál skromně opodál, aby nedocházelo k žádostem o konzultace a já se nemusel přiznávat k šokujícím neznalostem v úkolech pro caparty. Druhý důvod byl, že mé otázky se řešily také cestou a já toho měl „plný brejle“. Koutkem oka jsem zahlédl pouze úkoly pohybové – házení míčku na terč, opičí stezku na lanech, skákání v pytlích atd.
DALŠÍ ZASTÁVKOU SERIÁLU BĚŽÍME NA HRAD JE 4. ČERVNA HRAD BOUZOV
Po výstupu na hrad a odevzdání výsledků byl už pomalu čas chystat se na svůj závod. Pravda, byl jsem už mírně zemdlen. Jsem starší pán, a tak mě neutichající temperament obou mých nových běžeckých kolegů lehce unavil.
Byl jsem přihlášen na delší trať. Trasa byla řečeno slovy mého kamaráda cyklisty „mírně zvlněná“. V jeho podání to značí, že kola stačí ve většině případů pouze tlačit, na ramena se musí brát málokdy. Jsem rád, že jsem nepodlehl momentální zbabělosti a nepřeregistroval se na kratší trať. Jak jsem zjistil, ta obsahovala: 1 kilometr prudce do kopce, 3 kilometry mírně ale pořád do kopce a zakončená byla výběhem k hradní bráně. Takovýhle rychlý sprintík do kopce by potěšil i zkušené závodníky!
Já jsem tedy vyrazil stylem „starší pán na kochacím výběhu“ na trať delší. První kilometr byl totožný s pětkou do prudkého kopce. A protože na jeho vrchol jsme se po absolvování jednotlivých kol vraceli třikrát, byl zakončený již připravenou občerstvovačkou. Jen hrdost mi zabránila nevrhnout se již nyní na připravený jonťák a vyrazil jsem mírnějším stoupáním po louce. Výhledy na hrad zde byly skutečně excelentní, bohužel mi náladu lehce kalil fakt, že tím pádem bylo dobře vidět, do jakých výšin poběžíme.
Po druhém přiběhnutí na občerstvovačku jsem si již na hrdinu nehrál a nalil jsem do sebe vše, co mi krásná obsluha strčila do ruky. Znovu výběh nahoru po louce. Z následujícího dlouhého seběhu z kopce bych měl i radost, kdybych nevěděl, že to budu muset zase nastoupat.
A je to tu, jsme zpátky u startu a začíná opět pekelný kilometr do kopce. Původně jsem měl v plánu ho rozvážně vyjít, bohužel se v těchto místech vyskytovalo množství fandících diváků, jejichž povzbuzování mě samozřejmě donutilo běžet. Ego mi dovolilo přejít do kroku až těsně před občerstvovačkou, kam diváci nedohlédli. Nalil jsem do sebe opět všechny dostupné tekutiny a na mírně stoupající cestě mě přepadly závodní běsy a začal jsem předbíhat vše v dosahu.
Závěrečných cca osm set metrů výběhu na hrad bohužel nebylo tak prudkých, aby mi dovolily přejít do chůze. Vypotácel jsem je tedy se silným kyslíkovým dluhem. „Tak kde je ten hrad?!?“ tepe mi v hlavě. Jeho brána byla vidět až těsně před cílem. Následovala originální medaile na krk a poslední vyplenění občerstvovačky.
Docela jsem si hrábnul, pozitivní převýšení 350 metrů na 15 kilometrech mluví za vše a asfaltu bylo minimum. Trasa krásná, ukázala nám hrad i okolí z jiných úhlů, než vidí pouhý návštěvník hradu. Zbytek naší expedice byl taky spokojen, kluci ze mě loudili příslib dalších závodů a v autě okamžitě usnuli. Jenom to vystupování z auta v Praze mi šlo nějak ztěžka.
Komentáře (Celkem 4)
priman 25.05.2016 20:38:58
V životě téměř každého závodníka, který není ve svazku pouze se
svým koníčkem, se dříve nebo později objeví dilema – mám jít
v sobotu na závod, nebo mám být s rodinou? Pořadatel seriálu Běžíme na hrad se tento problém
snažil vyřešit na hradě Točník programem i pro zbytek rodiny.
Odkaz
na článek
listopad
26.05.2016 00:22:42
Určitě pěkný závod. My toto téma, jet sám nebo vzít rodinu, řešíme již léta. Při horském běhu „Bystřickem kolem Vírské přehrady“, který má letos již 12. ročník, pořádáme zároveň závod pro příchozí „Přes přehradu“ a pro děti sportovně laděný Dětský den. Při Malém svrateckém maratonu (63.r.) jsou to závody pro děti, letos již 38.ročník a pro dorost jubilejní 50.ročník. Vše v krásném prostředí Vysočiny. Přijeďte se podívat.
Skritek Hugo
26.05.2016 08:28:06
Moc dobre napsane. Libi se mi cela idea behu k ceskym hradum. Sand pak bezci dany skvost i navstivi.
Postrizin
SlavoK
26.05.2016 08:46:34
>> Skritek Hugo, 26. 05. 2016 08:28:06
Ten program u behu na hrad se mi libi, snad to brzy s rodinou otestujeme taky. Ale samotna navsteva hradu? Ja sam jsem dost velky fanda stredovekych rytiru, hradu a vseho kolem, ale prohlidka hradu me teda nebere vubec. A syn ac jsem ho rytirstvim nakazil odmala a do skolky chodival v s mecem a v plne zbroji snad od 2.5roku, taky taky se tak nejak pronudi jednim hradem za rok a staci nam to.
Motor České Budějovice
Jachym
26.05.2016 09:12:14
Loni jsem se zúčastnil běhu na Točník. Mimořádně krásné prostředí, i když nahoru to byla makačka:-) Ale konkrétně na tomto hradě by se Slavo a syn nenudili. Je to zřícenina, kterou můžeš doslova probíhat zleva doprava nebo shora dolů. Žádné „nudné“ komnaty s obrazy šlechticů apod.
Hodnocení příspěvků
Pro hodnocení příspěvků se nejprve musíte přihlásit.
Pokud ještě registraci nemáte, můžete se zaregistrovat zde.
Pro přidání komentáře se musíte přihlásit nebo registrovat, pokud ještě registraci nemáte.