Cíle cílů
![Cíle cílů](http://farm5.static.flickr.com/4042/4452530288_d1566cfbf3_o.jpg)
Vbíhám do posledního dne mého úspěšného běžeckého roku. Další meta zdolána. Pod dojmem euforie významného růstu jsem se přihlásil na další závod. Co ale bude dál? Lepší čas, více kilometrů? Kam až to povede?
Po krátkém zastavení a vystřízlivění z opojení soukromého vítězství si kladu otázku: Proč? Proč se mám hnát za dalším cílem, když po jeho dosažení vzápětí nastupují další? Vždyť bych byl jak hlupák, co opakuje stále stejnou chybu. Polovinu života jsem strávil vytyčováním cílů a co z toho? Je snad ze mě po překonání nové výzvy lepší tvor? Není..
Co se skrývá za touhou něčeho dosáhnout? Jen moje vlastní ego: snaha dokázat, že JÁ na to mám. A tak táži se: proč a komu to dokazovat, sobě? Těžko, to ostatním. Většinu lidí to však nezajímá a nic dobrého jim to nepřinese. Není tedy snad lepší běhat jen tak a šířit radost? Potěšit druhého slovem a pomocnou rukou? Bezpochyby ano.
Zkusím přehodit výhybku z chci na zkusím. Neznamená to, že budu lemplovat trénink a vyšlapaná běžiska vyměním za válení se v posteli. Naopak, budu každý krok vychutnávat právě proto, že nemusím. Zastavím se u toho človíčka, co nemůže vytáhnout svou kárku přes obrubník. Klidně postojím na kraji rozkvetlé louky a nasaju nádheru poletujícího jara. Když kamarádi přidají do kroku, budu je honit jak malý kluk. A že třeba nedoženu? Nevadí, ten okamžik jsem běžel naplno a šťasten.
Našel jsem si důvod, proč jsem se vlastně přihlásil na další dlouhý závod. Rád bych se do těch míst podíval a běžet nalehko bez tříkilové zátěže na zádech je tak krásné.
Komentáře (Celkem 13)
Beroun
mirek hasal
07.01.2008 08:08:09
Tak teď už vím, proč Petr když běhá, tak se furt usmívá......
Praha 5 - Barrandov
Rosťa
07.01.2008 08:58:20
Nemyslím si, že ten, kdo se „žene“ do cíle dlouhého závodu, si nemůže běh užít. Právě naopak. Cítit okolní atmosféru, počasí, oblohu, zvířata a přírodu okolo, ostatní závodníky, i když makám naplno, to je to, co dělá vytrvalecké závody krásnými. Hádka s vlastním tělem, ke které dochází skoro vždycky, když narazím na maratonskou zeď, je pocit, který nejde sdělit. Kdo jiný může poslouchat svoje tělo, které šlape jako dobře namazaný stroj? A není až tak podstatné jak rychle běžím. Netrápím se, že po skončení závodu nikdo neaplauduje, že pro nikoho není moje vítězství nad sebou samým důležité. Pro mě je. V cíli ale nejsou jen vítězství. Někdy mě ostatní poplácávají po ramenou, ale jen já, s hlavou skloněnou k zemi, vím, jak to na trati bylo, že jsem to pokazil. Ani tehdy se netrápím, že to, za čím se ženu, nikomu nic nepřinese. A už vůbec si nepřipadám jako hlupák, který opakuje stále stejnou chybu, i když to tak možná na první pohled vypadá.
pichrtova
07.01.2008 09:22:00
>> Rosťa, 7. 1. 2008 08:58:20
Petre, dulezita je cesta, cili samotny beh, jakym vysledek dosahneme! Mela by
byt plna radosti a stesti! Samotny vysledek jiz neni tak dulezity! Cisla,
ukazujici rychly cas, nebo uznani od pratel je sice hezke, ale „stesti“
prichazejici s nimi obycejne netrva dlouho! Samotna radost prichazi zevnitr, je
hluboko ukryta v nas! Je to nase prvotni motivace, zakladni pilir, proc to
delame, proc behame, co je „ve finale“ to nejdulezitejsi! Petre, myslim si,
ze jsi to objevil a taky hezky napsal, nech se vest tvou „krasnou myslenkou“
a budes poznavat nepoznane a prozivat neprozite! Odpovedi na dalsi otazky
objevuj sam v sobe!
Hodne stesti a hezkych zazitku pri behani!!!
Anka
Praha
PetrS
07.01.2008 11:12:53
>> pichrtova, 7. 1. 2008 09:22:00
Moc děkuji za všechny komentáře.
Možná měl být tento nedělní sloupek vyvěšen spíše na blogu, protože
se jedná o mé osobní pocity, nikoliv o potřebu předávat „moudra“
jiným. Naprosto respektuji názor Rosti a rozumím mu.
Mé zkušenosti ze závodů jsou takové, že nejlepší byly ty, kdy hodinky
zůstaly doma. Bez zbytečného rozptylování jsem dobíhal šťasten a přeci
naplno, co tělo dovolilo.
Praha - Radlice
Jitka
07.01.2008 20:56:30
>> Jitka, 7. 1. 2008 20:31:08
Tedy – chtěla jsem říct, že oboje je hezky napsáno, to jo, ale já osobně se ztotožňuju spíš s Rosťovým komentářem než s Petrovým tak trochu mentorským (nebo se mi to jen zdá?) textem, ačkoliv sama nejsem ani trochu závodnice… Nemyslím si, že za touhou něčeho dosáhnout se skrývá vždy jen ego, nemyslím si, že každý, kdo maká, chce něco dokazovat ostatním… Prostě radost má tolik podob, kolik je na světě lidí a univerzální recept na ni nevlastní nikdo z nás :o)
pichrtova
08.01.2008 00:25:17
>> Jitka, 7. 1. 2008 20:56:30
Petre, nevim, jestli jsem to pochopila spravne, ale myslim si, ze hlavni
myslenkou tveho clanku je dospeni k poznani, ktere jsi nasel sam uvnitr sebe a
to je…:" Vytycovane cile mohou byt sice krasne, ale daleko dulezitejsi je
obycejna radost, poteseni a zazitky z behani a zavodeni…ty nam vyloudi
vnitrni usmev (a i ten na tvari) a da nam tolik bohatstvi a poznani!…to pak
muzeme rozdavat dal!!! A tim nachazet smysl…" Mozna se mylim a nepochopila
jsem podstatu…ale to se taky v zivote casto stava…a my se ucime.
Ahojky vsichni, behejte s radosti, rozdavejte ji !!!, no a kdyz to pujde a
touzite po tom, behejte taky hodne rychle! At se dari, s usmevem,
Anka
apowell
08.01.2008 22:57:44
Teda Aničko, já vždy žasnu, jak precizně dokážeš popsat pocity a
důvody, proč mnozí z nás běhají… Mě, když se znamí tázají, co
pořád blázním s „tím běháním“, tak obvykle jen zmateně blekotám
Jo, a budu Ti v březnu
držet palce, ať v Římě zvládneš splnit přísný maratonský limit
pichrtova
09.01.2008 08:55:59
>> apowell, 8. 1. 2008 22:57:44
Je tezky popsat nekomu, kdo nebeha proc to delame! A to hlavne vtedy, kdyz
nemame ten „konkretni velky cil“, ktery by nas „udelal uspesnymi“.
Behame proste a jednoduse proto,ze z toho mame radost a ze nas to bavi!
Dusledky toho pak jsou,ze jsme stastnejsi a prijemnejsi, jednak sami k sobe,
ale i k ostatnim (rozdavame usmev a dobrou naladu!). Jsme zdravejsi,
vykonnejsi pro praci,ale hlavne nacerpani zivotadarnou energii!!! Ta se nam pri
behani uvolnuje zevnitr a take ji ziskavame z okolniho lesa, stromu, luk…daru
prirody! Neni to krasny duvod pro behani? Je to poezie pro dusi!
At se dari a at to beha!
Anka(p.s.splneni limitu je v mych silach a bylo by to krasne, ale neni to
nejdulezitejsi!)
administrator 03.04.2010 13:32:19
Vbíhám do posledního dne mého úspěšného běžeckého roku. Další meta zdolána. Pod dojmem euforie významného růstu jsem se přihlásil na další závod. Co ale bude dál? Lepší čas, více kilometrů? Kam až to povede?
Odkaz na článek
Hodnocení příspěvků
Pro hodnocení příspěvků se nejprve musíte přihlásit.
Pokud ještě registraci nemáte, můžete se zaregistrovat zde.
Pro přidání komentáře se musíte přihlásit nebo registrovat, pokud ještě registraci nemáte.