JAK SE BĚHÁ V...: Norsko, ryby a běžec
![JAK SE BĚHÁ V...: Norsko, ryby a běžec](http://farm4.static.flickr.com/3274/2615544043_c5b502e3d7_o.jpg)
Běhat se dá téměř všude, ale někde to fakt nejde a zvláště ne tam, kde kolem dokola je samá voda, i když průzračná jak křišťál, ale je slaná, svinsky studená a navíc děsně hluboká. No a ty kousky pevniny, co vyčnívají z té obludné nádhery moře, jsou ideální tak akorát pro mechy a lišejníky, ptáky a trus, ale pro běžce jsou naprosto nevhodné, až smrtící. Aspoň takhle to vypadá ve středním Norsku na ostrově Hitra – druhém ráji na zemi a prvním ráji rybářů …
O Finsku se říká, že je to země tisíců jezer. Nepochybuji. Norsko je pak podle této charakteristiky „mořem tisíců ostrovů a ostrůvků s kusem páteřní pevniny Skandinávského poloostrova“, kde nechybí jezera, řeky, ledovce ani vodopády. Zde se opravdu zastavil čas – myslím geologický – tady si totiž čerti vyhráli, v každém kotli vařili jiné těsto, ne lístkové ale lávové. Pak jednoho dne všeho nechali, udělali vulkanickou revoluci, nedomíchaná těsta slili na jednu hromadu, nechali vykynout a pak vychladnout a odešli přímo do nebe. Tak jak to umějí opravdu jen čerti. Archaické plutonoity s diferencovaným magmatem protkaným intruzemi proterozoických vulkanitů fascinují každé lidské oko, geologa i laika. Navíc tyto neskutečně bizarní struktury a textury magmatických hornin modelovaly, obrušovaly a preparovaly někdy v pleistocenu kontinentální ledovce o mocnosti až 3 000 m do typických postglaciálních útvarů – zde v Norsku do gigantických fjordů a karů. Strmá a hluboká údolí fjordů pak zalilo moře, které ač ledové je přeci jenom přihřívané teplým Golfským proudem, a tak skýtá ideální podmínky pro podmořský život, zejména ryb.
Říká se, že v některých okrajích moří se dá běhat, ale v Norském moři ne. I kdybyste měli neopren. Po pěti metrech od břehu jste najednou na sto metrové hloubce a údaj na echolotu v lodi vás šokuje a děsí, kdykoliv se tam objeví další stovka. Dobře, že je vidět jen do hloubky asi dvaceti metrů. A tady se rybaří. Po čtyřech, šesti hodinách strávených v malém rybářském člunu na moři jste rozhoupaní jak z té nejhorší kolotočové atrakce. I silné nátury, pokud vyjely na širé moře a na stupnici síly větru byla 5 a více , marně bojovaly, neudržely ranní snídani ani včerejší večeři a vrhaly atypické návnady dravým rybám a drzým rackům.
Pokud se rybář srovnal, udržel prut, vlasec a zrak, pak měl prvotřídní úlovky tresek, makrel, mníků a jiných mořských ďasů. No a po ukončení takového rybolovu stále plujete a houpete se i na pevné pevnině. Vestibulární ústrojí je i bez gramu alkoholu na mol.
Zkusil jsem jen jednou vyběhnout po zpevněné a relativně rovné cestě, ale po rozběhnutí se začaly zvedat okraje i horizont a když zase začal klesat, šel jsem do podřepu a pak na všechny čtyři. Typický lidský krab minimálně se 3 promilemi. Ještě že v tom Norsku je tak řídká osídlenost, nikdo mě neviděl a já nemusel po Norsku vysvětlovat, že jsem opravdu nepil a jen tak si blbnu. Tím jsem zakončil snahu běhat, ale nevzdal jsem to. Vyrážel jsem pomalým, občas vrávorajícím krokem námořníka a někdy i s pomocí horních končetin urazil tak 5–7 km, abych viděl na vlastní oči tu severskou tundru a mohl si sáhnout na nahé, studené a syrové skály, spoře zakryté mechem a lišejníkem. Při delší výpravě je možné narazit na zvláštní kletě, které zde vytváří takové miniaturní bonsaje. V několika skalních depresích, kde se udržela voda, byly ukryty také průkopníci vyšších rostlin známých z našich horských mokřadel – vřesoviště s boroviním, brusiním, maliním a malými břízkami a olšemi. Uchvatná podívaná.
Když budete zírat na jedno místo hodně dlouho, tak možná uvidíte i nějaké ty potomky čertů. Zde jim říkají trollové. A ti vyrážejí na svůj „lov“ hlavně v druhé půlce roku, kdy je dvacet hodin denně tma a člověk se ocitá na samotné hranici zoufalství. Pak takové oběti trollové navádí k tomu nejhoršímu. Proto možná ta prohibice! Většina Čechů a každý rybář již dávno ale ví, co potřebuje on i ryba, aby přežili – tekutinu a pokud možno s velmi nízkým bodem tuhnutí. No a voda zmrzne, kazí se, slaná voda nechutná a tělu neprospívá, tak co může pít? Další zážitek a utvrzení, že českého rybáře žádný norský troll jen tak nedostane. I když nejsem žádný rybář, jen s obtížemi a často neúspěšně jsem se distancoval od krásných, hřejivých zvyků a bohaté rybářské tradice.
Závěr – otestoval jsem také funkční prádlo běžců a kdybych měl znovu hodnotit, tak by klasifikace dopadla jen na dostatečnou! A když začalo pršet, a v Norsku to opravdu „chčí“, plus vítr, tak nějaký deklarovaný vodní sloupec 10 m nemá platnost. Nepromokavost neexistuje! Jinak je tu ideální teplota, relativní vlhkost i rosný bod na maraton, ale ten věčný vítr, měnící intenzitu i směr několikrát za den je katastrofální pro podobné aktivity. S odstupem času a v klidu domova přiznávám, že v Norsku se přesto asi běhat dá, ale nesmíte být v tak dobré partě rybářů a chtít ještě chytat celých 10 dnů mořské ďasy na širém moři …
Jen malé varování a upozornění, pokud byste se vydali na takovouto cestu za dobrodružstvím, tak věřte, že dva tisíce kilometrů v autobuse, tj. nějakých 32 hodin jízdy, z Vás udělá přelámaný, rozklepaný ale dobře odkrvený aspik.
Komentáře (Celkem 1)
administrator 03.04.2010 13:32:32
Běhat se dá téměř všude, ale někde to fakt nejde a zvláště ne tam, kde kolem dokola je samá voda, i když průzračná jak křišťál, ale je slaná, svinsky studená a navíc děsně hluboká. No a ty kousky pevniny, co vyčnívají z té obludné nádhery moře, jsou ideální tak akorát pro mechy a lišejníky, ptáky a trus, ale pro běžce jsou naprosto nevhodné, až smrtící. Aspoň takhle to vypadá ve středním Norsku na ostrově Hitra – druhém ráji na zemi a prvním ráji rybářů …
Odkaz na článek
Hodnocení příspěvků
Pro hodnocení příspěvků se nejprve musíte přihlásit.
Pokud ještě registraci nemáte, můžete se zaregistrovat zde.
Pro přidání komentáře se musíte přihlásit nebo registrovat, pokud ještě registraci nemáte.