Deprese....
Praha 4
Dav
16.10.2016 17:59:05
>> Kateřina G., 15. 10. 2016 14:35:58
..třeba by to mohlo být k něčemu: RADKIN HONZÁK..aneb další skvělá osobnost, která vystoupí na #FOOD21.
Muž vzdělaný, ale také velmi vtipný, bude hovořit o #ZÁVISLOSTI na jídle…o tom, jak strava a celkový fyzický stav člověka ovlivňují lidskou psychiku, o #DEPRESI, která je důsledkem nejenom tlaku společnosti, ale i životního stylu – včetně výživy!
Pobavil v DVTV a pobaví také 27.11.2016 na 2. ročníku konference #FOOD21.
http://video.aktualne.cz/…/r~d4ce1f88dae811e58a2b0025900fe…/
Kateřina G.
17.10.2016 13:51:35
>> Dav, 16. 10. 2016 17:59:05
Díky. Nechci na toto téma rozpoutávat vášnivé diskuze. Zjednodušovat se nedá. Co platí pro jednoho, neplatí pro jiného.
pam65
17.10.2016 18:41:57
Po dlouhé době jsem zabloudil na fórum…
Depky jsem překonával / možná pořád překonávám bez chemie. Zpětně si říkám, že bych měl jednodušší život, kdybych některá období prášky užíval.
Je řada věcí, které lze dělat, které patří k duševní hygieně, přestože od nich není třeba čekat, že rychle či tutově zaberou.
Psalo se tu o józe, já bych přidal i – inteligentní – posilování. Protažené tělo zbavené stresu ze zkrácených svalů, lehkost v postoji či běžných pohybech tělu dávají signály, které s depresí nesouzní.
Psal jsem básničky. Ty pomůžou spojit se s hlubšími částmi duše.
Koncem září jsem šel sám natěžko hřebenovku Jeseníků – abych svou samotu kultivoval.
…
Jako u jiných nemocí bych v akutní fázi spoléhal na doktory, ale pak se je snažil co nejvíce nahradit životním stylem. A jít dál. Možná je ta depka draze zaplacená příležitost žít opravdověji, hlouběji a tím i jaksi radostněji. Přeju hodně síly.
max39
17.10.2016 22:22:38
>> Alena77, 12. 10. 2016 21:30:45
Alenka Tvoj pôvodny prispevok pre Katku bol velmi uprimny a odvazny-sam sa snim stotoznujem.Myslim ,ze prave ludia ako si ty môzu Katke pomôst.Popravde som Ti chcel napisat spravu za seba no nenasiel som odvahu.
Ale dakujem aj za seba aj Katku.
MAX
Žilina u Kladna
Pohoda
18.10.2016 07:03:26
>> Kateřina G., 17. 10. 2016 13:51:35
Kačenko držím palce, též bych se přikláněla k návštěvě odborníka. Četla jsem pozorně tvé příspěvky z dřívější doby…vím, co máš za sebou, čím jsi si prošla…asi to v sobě ještě nemáš ukončené a hlavně nevíš jak to ukončit a jak se s tím smířit. Pokud toto člověk sám nedokáže, je dobré vyhledat pomoc…přeju ti sílu, abys to dokázala..
Kateřina G.
18.10.2016 15:34:57
>> Pohoda, 18. 10. 2016 07:03:26
Ahoj a vlastně i všichni ostatní, kdo mi píšete… díky.
Nynější stav se netýká smrti mého manžela, právě naopak… byly nějaké potíže v práci a pak najednou přišlo příliš mnoho štěstí a nejistoty najednou. Pokouším se s tím vyrovnat, a nejsem si jistá ničím, ač bych v tuto chvíli moc ráda použila TARDIS a podívala se do budoucnosti, jak to všechno dopadne… Do toho tady mám ztrátu zaměstnání, dcera odešla na VŠ, můj nástup na VŠ, blízký člověk těžce nemocný a nemůžu s tím nic udělat, samota, pocity viny, moje přílišná pečlivost, rozbité auto, nemám chuť kupovat nové, raději bych, aby to někdo zařídil za mě, neschopnost postarat se o vše, co bych potřebovala stihnout… Nakonec jsem lékařku o antidepresiva požádala. Jsem na nich šestý den, na minimální dávce, zítra mě čeká ještě malinko silnější dávka. A i když prý zaberou až za víc týdnů, cítím zlepšení. Ulevuje se mi trochu od bolesti, ale příčiny vyřešené nejsou, na to budu chodit na psychoterapii. Asi je důležité to napsat, spíš pro mě. Běhání mi opravdu uleví na 15 minut a to je málo.
Alena77
18.10.2016 16:53:21
>> max39, 17. 10. 2016 22:22:38
Ahoj Maxi, ani nevím co přesně jsem tam psala. Nakonec jsem to smazala, jelikož tohle je přeci jenom běžecký web a nějak mi to sem nepatří.....
Prostě mohu jenom říct, že sport strašně pomáhá. Aspon mě. Mám takovou povahu, že na sebe potřebuji být pyšná, jinak se to negativně odráží v nespokojenosti sama se sebou a následným trestem.....obrazně řečeno…
Cipralex beru už 6 let. Jsem spokojená. Deprese nemám, nikdy jsem je neměla. Před 12 lety jsem si přečetla knihu Čtyři dohody. Tenkrát mě strašně pomohla. Dodala mi obrovskou sílu a energii.
Jo a Maxi. Zkus tuhle knihu. Život bez hranic Chrissie Wellington, snad jí mají i na Slovensku. Ta ženská je prostě výjímečná!
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 17:30:31
Znám několik lidí, kteří při první návštěvě odborného (či dokonce praktického) lékaře dostali antidepresiva, tedy já mezi ně patřím též.
Ne každému ale vyhovují, a asi ne pro každého jsou potřebná či vhodná. U mě byly vedlejší účinky tak silné, že jsem je přestal brát relativně velmi brzy (bylo to už podruhé, co jsem něco podobného bral, poprvé to dokonce bylo jen od praktického doktora, před více lety), přičemž následná pravidelná psychoterapie pomohla zvládat hlavní stresové faktory natolik, že už jsem žádná nepotřeboval a ani mi žádná nejsou doporučena a v podstatě jsem teď týmž lékařem považován za zdravého, neboť normálně funguji a též různé náročnější situace zvládám velmi dobře, či aspoň uspokojivě. Hodně je to ale o povaze každého, jaký přístup mu vyhovuje, proto jsem velmi opatrný třeba v doporučování konkrétních knih či metod – všechno toto má být o inspiraci, nikoliv napodobování či dokonce sebevýčitkám, že to nedokážu tak, jak se tam píše či doporučuje. Ale když si určitý přístup vyberu, tak si za ním mám stát, i když existuje tolik různých přístupů a názorů. V mém případě je dobré, pokud mám připravené určité postupy předem, a pokud dojde k pro mě krizových situacím, obdobným již prožitým, tak aplikuji, co jsem si připravil, třeba právě při setkáních s psychoterapeutem, který mě může naučit, jak si něco takového vytvořit. Je lepší, pokud si to vytvořím sám, protože jen tehdy se s tím ztotožním a pak jsem schopen aplikovat. Pak nějak příliš nezáleží na tom, že existují i jiné přístupy, prostě já si vybral určitý a ten aplikuji.
Na druhé straně, psychické poruchy a jejich rozvoj jsou různé, a někteří se bez prášků neobejdou. Zde se pak ale nesmí podléhat aktuálním dojmům, že mi je lépe, a přestat prášky brát, pak to může s dotyčnými dopadnout dost špatně, nějaké znám. Na braní prášků není nic špatného, když tělu něco chybí, tak se mu to dodá, ale je pak třeba držet stabilní hladinu látek. Ale právě proto jsem proti „zkoušení“ léků.
Prostě napřed má proběhnout řádná diagnostika, pak se na základě ní mají lékař s pacientem domluvit na způsobu řešení, a ten pak aplikovat. Lékaři si to občas usnadňují, že něco odhadnou, pak zkusí lék, a teprve pokud nezabere, hledají, co pacientovi je. To není dobré, protože některé léky bohužel nejsou tak neškodné, zejména u pacientů, pro které nejsou potřebné či vhodné. Ve většině případů problémy nejsou tak akutní, aby ospravedlňovaly běžný postup, viz výše. Je to úplně stejné, jako nepovažuji za dobré, když lékař při horečce předepíše automaticky antibiotikum a Paralen, když napřed neprozkoumá, zda se nejedná například o virozu.
Wroclav
18.10.2016 19:01:41
>> Kateřina G., 18. 10. 2016 15:34:57
Tak snad sem: záznam o cestě do blázince s depresí se snad trochu optimistickým sdělením, že i to lze přežít a začlenit se znovu do společnosti. Sice výraz „líbit“ se v tomto kontextu moc nehodí, ale mě ten článek ledacos ozřejmil. Na tento navazují pak ještě další tři části přímo z pobytu v blázinci. Tak třeba ti to taky trochu pomůže (sorry, pokud je to moc OT, nebo úplně mimo).
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 20:03:02
>> Wroclav, 18. 10. 2016 19:01:41
S ohledem na to, že obě zařízení dobře znám, protože jsem do nich chodil (tedy spíše běhal) opakovaně navštěvovat kamaráda, tak mám dojem, že ten popis celkem odpovídá tomu, co jsem viděl a též tomu, co jsem slyšel od toho kamaráda, i když s jeho chorobou je pobyt vnímán a popisován z jiného úhlu pohledu. Když jsem to teď četl na tom blogu, tak jsem se místy smál, i když tuším, jak se tam dotyční cítí.
Protože kamarád už tam byl za posledních cca. 10 let několikrát, tak jsem vypozoroval i spouštěcí signály, paradoxně tomu u něj předchází výrazné zlepšení stavu, často pak vedoucí i k vynechání či omezení léků, či výrazným změnám v režimu (např. spánek), takže jakoby si to tělo pak vyrovnalo. Tady často pomáhá co největší pravidelnost a neměnnost, i když to je v záležitostech, které mohou být považovány za absurdní či zbytečné. A toto souvisí i s tím, co provází příslušné příspěvky na blogu. Ve většině obdobných situací jsou lepší „nesmyslná“ pravidla, než žádná.
rejca
18.10.2016 20:36:40
Tak hlavně, deprese nemusí být duševní porucha, ale prostě jen špatné období, kterým si může projít (a často i projde) každý. Smutek po špatném období je přirozený.
Žďár nad Sázavou nebo Brno
Luckyboy
18.10.2016 20:46:14
>> Kateřina G., 18. 10. 2016 15:34:57
Pár principů, resp. námětů, nad kterými stojí za to se zamyslet. Jde o zkušenosti z mého okolí…
Věci, které se zdají, že je potřeba je řešit, není často nutné (hned) řešit (někdy vůbec)… často to může vést k tomu, že člověk zabředne do systému – musím něco řešit, ale zrovna to neřeším, protože se mi nechce → má to negativní vliv na psychiku → nechce se mi ještě míň → neřeším → atd.
Pokazilo se auto… potřebuješ ho nutně k životu? Pokud ano, dřív či později Tě okolnosti nějak donutí to řešit. Do té doby budeš věnovat pozornost a úsilí tomu, aby ses situaci bez auta přizpůsobila (třeba se přesunovat během, na kole).
Ztráta práce je problematická věc, ale, i když je to klišé, znamená to příležitost se někam posunout, vyzkoušet si něco jiného.
Je mi současné jasné, že z mé pozice se toto jednoduše radí. Neřešení věcí může vyústit v letargii, která určitě není dobrý směr, ale na druhou stranu pouhé neřešení některých věcí, ještě neznamená, že jde o letargii. Přijde mi, z toho co a jak píšeš, že jsi v situaci, kdy to na Tebe vyloženě nepadá, takže jsi schopná se svým stavem pracovat. Proto, ačkoli pravidla, rutiny, rituály apod. jsou v takových stavech doporučovány, někdy to nemusí být vhodné řešení, protože změna (zaměstnání, život bez auta) může přerušit vzorce a mechanismy chování, o kterých člověk neví, ale které mají vliv na psychický stav. Obecně sice nemáme rádi změny, a mají na nás ve většině případů negativní vliv (zejména krátkodobě), ale někdy jsou vhodné.
Od stolu se v takovýchto případech dá těžko radit, spíš jsem to myslel jako námět na zamyšlení a případně na prodiskutování s terapeutem, pokud to on sám/ona sama už nenadhodil(a).
Každopádně držím pěsti, nebudu psát, že to bude dobrý, ale drž se a zkus se s tím poprat.
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 21:30:38
>> rejca, 18. 10. 2016 20:36:40
Právě proto nerozumím, když lidé dostanou antidepresiva dříve, než se ukáže, že depresemi trpí. I v tom blogu se správně píše: „Pokud by antidepresiva užíval zdravý člověk, rozhodně mu to náladu nezlepší a projeví se nanejvýš nežádoucí účinky.“. Když, vesměs z důvodů vytížení lékařů, není psychoterapie možná hned, tak doporučuji investovat nějaké peníze a napřed zkusit placenou, a teprve když tyto metody nepomohou, jít k práškům. Opačný přístup nedoporučuji.
Tachlovice
kaz67
18.10.2016 21:43:44
>> Kateřina G., 17. 10. 2016 13:51:35
ahoj, něco pro snad pobavení:
v sobotním nejmenovaném tisku na titul stránce je psáno: lidé trpící depresí jsou slaboši,myslí si lékaři. prý je jich mnoho těch jakoby lékařů
můj názor: co je to mnoho lékářů? tito lékáři jsou nebezpeční sami
sobě, a i nám lidem hledající pomoc, mají však výhodu se srovnat sami
svými medikamenty
držím palce,
edit: já jsem v poho, treninková dávka mi vydrží klíďo i 36;-) hodin
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 22:09:05
>> kaz67, 18. 10. 2016 21:43:44
Člověk, který je v silně depresivním stavu, téměř jistě nevyběhne …
rejca
18.10.2016 22:11:08
>> Petr Kaňovský, 18. 10. 2016 21:30:38
Už jsme to posunuli do obecné roviny, ale nevadí. Je pravda, že nová generace praktiků to předepisují jako housky na krámě. A taky si myslím, že to je špatně.
A co se týče OK pocitů z běhu, tak když člověk jde běh ostřeji (či delší dobu), tak naopak se může místo příjemného pocitu z běhu dostavit podráždění a špatná nálada.
Navíc kolikrát je deprese příčinou toho, že člověku se hroutí zažité hodnoty a cíle a hledá cestu dál… A v lidském životě je takových cyklů více a každý se s tím vyrovná jinak.
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 22:14:58
>> rejca, 18. 10. 2016 22:11:08
Můj názor je, že praktický lékař by vůbec neměl antidepresiva předepisovat, toto by měli jen odborníci, po řádném vyšetření.
K běhu, podobně jako k jiným činnostem (klidně hraní na housle), je to především o tom, že když někdo něco pravidelně dělá, tak je to vesměs důkaz, že depresí netrpí, i když to nutně neznamená, že to zlepšuje jeho náladu, či že to je prospěšné, či že nemá jiné problémy, avšak v ani jednom případě nejsou antidepresiva vhodná.
rejca
18.10.2016 22:21:18
>> Petr Kaňovský, 18. 10. 2016 22:14:58
Já s těmito věcmi moc zkušeností naštěstí nemám, ale nechápu proč spotřeba antidepresiv jde tak prudce nahoru. A jestli i počet depresivních nálad… Vždyť tahle doba (a ještě v ČR) je jedna s nejednoduších na žití…
A když člověk vidí ty počty, tak je něco systémově špatně.
Brno
Tachlovice
kaz67
18.10.2016 22:25:02
>> Petr Kaňovský, 18. 10. 2016
22:14:58
že když někdo něco pravidelně dělá, tak je to vesměs důkaz,
že depresí netrpí,
by mi zajímalo kde je hranice stavu deprese a stavu se z toho nezbláznit,
jen podotýkám že nejsem blázen, nic zatím neberu, ale běhat prostě musím,
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 22:28:38
>> rejca, 18. 10. 2016 22:21:18
Já chápu, proč ta spotřeba jde tak nahoru. Vždyť pro lékaře je tak snadné napsat nějaké prášky, je to rychlé, pacient je spokojen, některým to i pomůže (buď se trefí, či se projeví placebo apod.). A ty příběhy jsou často podobné, tedy když pacient dojde za lékařem, tak jako první dostane prášky, a teprve pak, možná, je nějaká psychoterapie.
gilwen77
18.10.2016 22:30:28
Ještě chvíli a začnu zobat taky. Bejt dospělej je někdy móóóc těžký. Chjo.
Nádech/výdech, vono to snad půjde, ale je toho ňák moc.
>> Petr Kaňovský, 18. 10. 2016 22:14:58
Hihi, tak ty housle mě pobavily. Taková obvyklá rozšířená zábava. Roztomilý příklad.
Mně koukám stačí ke zlepšení nálady fakt málo. Dík.
I když je blbo, nezapomínat na úsměv.
rejca
18.10.2016 22:31:36
>> gilwen77, 18. 10. 2016 22:30:28
Když si vzpomeneš, že nějaký úsměv je, je to ještě asi OK.
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 22:32:48
>> kaz67, 18. 10. 2016 22:25:02
Depresivní člověk své stavy nebude řešit nadměrnou aktivitou. Lidé, řešící problémy nadměrnou aktivitou, mohou mít různé psychické problémy, ale téměř jistě nemají deprese, tedy ve smyslu poruchy, kterou je třeba/vhodné léčit antidepresivy.
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 22:34:41
>> gilwen77, 18. 10. 2016 22:30:28
Rozhodně to půjde, neboj. A s úsměvem určitě.
gilwen77
18.10.2016 22:35:09
>> rejca, 18. 10. 2016 22:21:18
Víš proč jde spotřeba antidepresiv nahoru? Protože housle jsou moc
drahý
Petře promiň, mě
znáš, že zlobím
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 22:40:54
>> gilwen77, 18. 10. 2016 22:35:09
A běžecké boty též. Pokud tedy vůbec nějaké dostane, a jen omylem finančně
nepodpoří chudé Číňany.
Tachlovice
kaz67
18.10.2016 22:41:49
>> Petr Kaňovský, 18. 10. 2016 22:32:48
hm je to asi složité , já jsem tedy psychouš, což je asi OK
>> gilwen77, 18. 10. 2016 22:30:28
hele a běháš? vůbec jinak máš našlápnuto být dobrou jutuberkoutyvogo, jsem
připravenej klikat na reklamy kolem tebe
jefnou jeden kolegfa se
chtěl pomstít jednomu kolegofovi a tak jsme mu klikali na jeho firmu (klik za
50,– ) po dobu několika měsíců o nekolika lidech
pak mi přestalo bavit,
doufám že to není mimo téma
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 22:46:15
>> gilwen77, 18. 10. 2016 22:35:09
No, ale pořád by pojišťovnu levněji vyšly ty housle … Jen tak orientačně jsem koukl, kolik že stojí ty prášky, co mám ještě doma a spočítal si, kolik by stály při celoživotním užívání.
Brno
Petr Kaňovský
18.10.2016 22:52:58
>> kaz67, 18. 10. 2016 22:41:49
Přidám se ke klikačům.
Hodnocení příspěvků
Pro hodnocení příspěvků se nejprve musíte přihlásit.
Pokud ještě registraci nemáte, můžete se zaregistrovat zde.
Pro přidání komentáře se musíte přihlásit nebo registrovat, pokud ještě registraci nemáte.