Veteráni, nestyďte se za své výkony
![Veteráni, nestyďte se za své výkony](http://farm9.staticflickr.com/8226/8530782488_5679d46d2e_o.jpg)
Vytrácejí se z běžeckých závodů. Dříve běhávali desítku pod čtyřicet minut, po padesátce či šedesátce již to zvládnou sotva za padesát nebo pod hodinu. Někteří veteráni těžce nesou fakt, že ve stejných závodech, v nichž kdysi atakovali přední místa, dnes figurují v závěru výsledkových listin. Přitom by na své výkony mohli či měli být naopak pyšní.
„Bývali jsme zvyklí vyhrávat nebo alespoň bojovat o přední umístění. Být teď někde na chvostu? To raději nepoběžím vůbec,“ nese se z úst řady životem ostřílených běžců.
„Já některým veteránům ten strach z běhání vytýkám. Stěžují si na zdravotní problémy, přitom mají ve skutečnosti obavy z neoprávněné ostudy,“ říká letos šestaosmdesátiletý Jiří Soukup z Hradce Králové. Sám běhával maraton o hodiny rychleji než je tomu nyní, přesto se za své výkony nestydí.
„Od pořadatelů většinou slýchávám slova podpory. Vzpomínám na slova Miloše Jiránka, pořadatele z Maratonstavu Úpice, který mi při jednom závodě, když jsem si povzdechl, že na mě musí na trati dlouho čekat, říkal: ‚Dokud budeš běhat, rád tu na tebe počkám.‘ Taková slova podpory potěší,“ říká Soukup.
Že o veterány se vzrůstajícím věkem nikde nestojí? Zdá se, že jde spíše o předsudek. Slova podpory přicházejí totiž i od dalších pořadatelů.
„Před běhajícími veterány bychom měli hluboce smeknout. Většinu běžců, z nichž některým je již přes sedmdesát, považuji za velké srdcaře. Lidi, kteří mají běh či atletiku velice rádi a věnovali se jí většinou celý život. I proto si myslím, že bychom jim měli umožnit účastnit se našich závodů a vytvořit jim podmínky k tomu, aby si závod i oni užili,“ uvádí k tématu běhajících „kmetů“ Radovan Šabata, pořadatel z ASK Elna Počerady, oddílu organizujícího populární květnový Memoriál Karla Raise. A dodává, že veteráni mohou být často vzorem a motivací pro mnohem mladší běžce.
„Zažil jsem zajímavou situaci, když jsme poprvé někdy před čtyřmi lety uskutečnili štafetový běh na 5× 3 km po trase hlavního závodu. Jedna z našich štafet, složená z mladých lidí, dobíhala v čase s veteránskými kategoriemi. Po doběhu za mnou přišla její finišmenka a ptala se mě: ‚Trenére, můžete mi říci, kolik je tomu pánovi, co jsem s ním sprintovala v cílové rovince?‘ Já odpověděl, že mu je přes sedmdesát let. ‚To není možné, my jsme běželi každý tři kilometry a bylo nás pět a on nás předběhl. Přitom je starší než můj děda. Trenére, to je ostuda, to se už nesmí opakovat.‘ I to je důvod, proč je dobré mít na startu veterány,“ říká Šabata.
„Když je člověku mezi 40 a 70 lety, s každým rokem věku navíc přichází zhoršení o půl minuty při závodě v běhu na deset kilometrů, nad sedmdesát pak každý rok navíc znamená o minutu horší výsledný čas. Mám to tak u závodu Běchovice – Praha na deset kilometrů spočítané,“ usmívá se jedenašedesátiletý Miloš Bednář z Fakulty tělesné výchovy a sportu, kromě jiného také statistik tohoto závodu. Přitom to s výkony u veteránů není ve skutečnosti tak špatné.
S věkem výkonnost klesá, to je přirozené. Čest výjimkám, jako je například Miloš Smrčka z BK Říčany, který staví na hlavu jakékoliv zákony stárnutí.
Pro ty ostatní existují věkové koeficienty, podle nichž se výkony přepočítávají. Je-li vám šedesát a maraton uběhnete za čtyři hodiny, podle takového přepočtu, který staví všechny běžce do jedné roviny bez ohledu na věk, jste jej zvládli za 3 hodiny a 21 minut. Dosáhli jste 52 let věku a zaběhnete silniční desítku za 45 minut? Podle těchto přepočtových tabulek zjistíte, že to odpovídá výkonu na úrovni 39:45. A hned se vám jde na běžecký závod veseleji. Vždyť výkonnostně patříte do elitní kategorie běžců, kteří to zvládnou pod 40 minut.
Možná, že rozhovor v cíli některého ze závodů na deset kilometrů by pak mohl na rozdíl od toho, jak je tomu zvykem, vypadat spíše takto: „Za kolik jsi to dal?“ „Za 43:50.“ „A kolik ti je let?“ „Šestadvacet.“ „Hmm, dobrý.“ „A co ty?“ „45 minut.“ „A kolik ti je?“ „Padesát, takže to mám vlastně těsně pod 40.“ „Hmm. Tak to jsi byl dnes lepší než já.“
Komentáře (Celkem 12)
PetrK
05.03.2013 16:56:59
Vytrácejí se z běžeckých závodů. Dříve běhávali desítku pod
čtyřicet minut, po padesátce či šedesátce již to zvládnou sotva za
padesát nebo pod hodinu. Někteří veteráni těžce nesou fakt, že ve
stejných závodech, v nichž kdysi atakovali přední místa, dnes figurují
v závěru výsledkových listin. Přitom by na své výkony mohli či měli
být naopak pyšní.
Odkaz na článek
Nelahozeves
filipoinzagi
05.03.2013 18:45:29
to mmi připomělo sobotní trauma, běžím na své maximum, snažím se
držet pána předemnou, kterému mohlo být tak 60–70 let (bílé vlasy
nakrátko), daří se mi to 3 km, pak mizí v dáli a už ho nedoženu. Tím
jsem chtěl říci, že obdivuju vytrvalost, rychlost, houževnatost těchto
starších pánů a dam. (Bohůžel) se mi to stává i na jiných běžeckých
akcích, že jsem předbíhán těmito veterány. Kéž by mi to tak dlouho
vydrželo jako jim. Také děkuji za inspiraci a motivaci. Příjde mi to
zábavné, když na 10 km finišuju s 70 letým borcem Ať jim to dál vydrží.
Hořovice
pítros
05.03.2013 19:41:11
Přesně! Veteráni i veteránky jsou i mou velkou inspirací a motivují mě. Po Kbelské desítce jsem se potkal jako často i loni s Honzou Korytárem ( na úvodní fotce, ročník 52!), říkal že ho trochu bolí achilovka jinak dobrý, tenhle chlapík byl v cíli o bezmála půlminutu dříve než já (38:14!), přitom je o 28let starší! Je málo sportů, kde se dá výkonnost udržet nebo jen lehce poklesne, běh je nejlepší pro celý život, alespoň dle mě. Navíc se ten chlapík sám oceňuje a motivuje- loni 30 závodů- 30 vítězství! A pak zmíněný Miloš Smrčka jojo, další megaborec! Proč se netěšit na stáří :) Navíc když sám jsem začal běhat před 3 lety v 29, a zatím se zlepšuji, i to se pak čověk nebojí dalších narozenin ale vítá je, vždyť budu rychlejší :)
Vozataj
05.03.2013 21:10:34
Na seriálu Běžec Vysočiny se podílí z velké části účast déle mladých jedinců. Někteří se třeba 35. ročníku běhu účastní po 35. Mají můj obdiv, ať je jejich výsledný čas jakýkoli (přesto běhají velmi slušné časy). Být v jejich věku takto aktivní, je jedno z mých přání.
Praha 12 - Modřany
Mirek Kostlivý
05.03.2013 21:50:18
Ten věkový koeficient je opravdu zajímavé šidítko. Nevím, zda mi to
zlepší náladu, když mi to přepočte, že jsem ve Kbelích desítku běžel
za 35:08 .
Dolní Bezděkov
repre44
06.03.2013 09:19:37
V loňském roce jsem si zaběhl osobáky na 10km 36:10, pulmaraton 1:20:32. Letos mi bude 48 let a věřím že je zase vylepším, tak jako je tomu poslední 3 roky zpět. Myslím, že je to hlavně o hlavě a zpusobu myšlení…:-). Když běžím tak se cítím mnohem mladší, jak všichni ostatní co jenom stojí. Není vyjímkou aby na menších závodech byla poskládána v první desítce většina ,,veteránů".
Černošice
Mary
06.03.2013 17:42:03
Před 5 lety jsem ve svých 47 letech běžela svůj první závod – Pečeckou desítku, která byla tehdy mistrovstvím republiky v silničním běhu veteránů. Tehdy jsem netušila, co mne čeká a jen jsem s otevřenými ústy zírala na ty spousty veteránů, co mne předbíhali. Klobouk dolů. Mimochodem, pan Soukup je jedním z protagonistů úžasného dokumentu Na stupních vítězů. Doporučuji. To je motivace!
Čelákovice
Láďa S.
06.03.2013 18:08:10
od svého prvního závodu v roce 2006 (Hodkovičská sedma) – tehdy mi
bylo 28 – mi bylo jasné, že právě veteráni budou pro člověka mé
výkonnosti těmi správnými soupeři; sprintoval jsem tehdy do cíle spolu
s Jaromírem Doležalem, klukem ve věku mého táty a právě jeho a řadu
dalších o generaci starších kluků jsem si ze závodů nejlépe
zapamatoval, zdravil se s nimi jako se starými známými a moc rád je na
(většinou menších pražských) závodech potkával; naopak vrstevníků jsem
prvních několik let znal ze závodu poskrovnu – toto změnilo ponenáhlu
až zdejší diskusní fórum nikoliv známí ze závodů
… a pozor, nejde jen o mužské, mě a řadu dalších porážely/porážejí i holky ve věku našich mám, namátkou třeba Kája Mališová
… i doma v Čelákovicích mně právě „moji“ veteráni jsou velkou motivací a je třeba říct, že jim nestačím na závodech ani v tréninku
wagi
06.03.2013 20:12:34
No já na veterány taky nedám dopustit,je mi jasné že s extra borci mladších ročníků se nikdy nebudu rovnat ať už z jakýchkoliv příčin ale pohled na na některé vitální starší ročníky je pro mě inspirující a ani nemusím sledovat nějaké časy či výkony.
rudo
06.03.2013 20:54:36
je dost vela veteranovm ktori dosiahnu prepocitany vykon okolo 100%
co znamena ze je to blizke kvalitou svetovemu rekordu v otvorenej – teda bezvekovej kategorii
napriklad slovensky sprinter Vybostok ma koeficientove vykony z roku 2012 na urovni Bolta mnoho AUS veteranskych chodcov ma vykony vyssich ako 100%
do buducnosti to bude dost zaujimave s tymito prepocitavacimi formulami a tabulkami kedze stare teorie o povinnom starnuti a povinnej vekovej degradacii a degeneracii ludskeho tela prestavaju platit.
ZERO LIMITS
Praha
Bezz
06.03.2013 20:58:39
Tady se sice píše pouze o závodnících, ale byl bych rád, kdyby padlo slovo i o „veteránech“ – pořadatelích. Když jsem viděl energii, kterou někteří do pořádání svých závodů vkládají, tak se až bojím, co bude s českým během po nich. Byla by škoda, kdyby některé malé závody zanikly, mám na nich daleko příjemnější pocit než když jsem natlačený v koridoru jako sardinka. A hlavně jsem jich většinu ještě ani nezkusil.
Čelákovice
Láďa S.
06.03.2013 23:34:56
>> Bezz, 06. 03. 2013 20:58:39
v tomto buď bez obav, veteráni se stanou dříve či později z nás všech a část z nás převezme zástavu na trati a část také okolo ní, řada lidí organizuje závody stejně zapáleně i v dost mladém věku
Praha
Kikin
14.03.2013 11:56:26
jako respekt veteránům … zaběh jsem si osobák na 10km a koukám do výsledkové listiny a Mr. Smrčka zase přede mnou. Neskutečně mě to naštvalo, že chlapik o xxx let starší mi nandal 5 minut. Respekt těmto lidem, snad v jejich věku pudu aspon běhat :)
Hodnocení příspěvků
Pro hodnocení příspěvků se nejprve musíte přihlásit.
Pokud ještě registraci nemáte, můžete se zaregistrovat zde.
Pro přidání komentáře se musíte přihlásit nebo registrovat, pokud ještě registraci nemáte.