Z tlusté holky štíhlá maratonkyně za pět měsíců
![Z tlusté holky štíhlá maratonkyně za pět měsíců](http://farm6.static.flickr.com/5258/5724266996_d756f19476_o.jpg)
Nikdy jsem neměla ideální postavu. Už jako malá holka ve škole jsem si všímala, že mám nějaké to kilo navíc oproti mým hubeňoučkým spolužačkám. S přibývajícím věkem mi to začalo vadit více, a tak jsem absolvovala spoustu marných pokusů o zhubnutí. Jak to tak často bývá, dieta mi pokaždé vydržela maximálně dva dny, o sportu ani nemluvím!
Přítel jednou týdně „chodí“ běhat, a tak mě párkrát vytáhl. Jenže můj indiánský běh ho dost brzdil a mé proslovy a nadávky ho štvaly snad ještě víc. Příště jsem to vyřešila po svém a místo běhu jsem si vzala kolo a jela vedle něj. Přece jenom je to o dost pohodlnější a nenáročné… A to byl asi můj poslední sportovní výkon.
Když jsem otěhotněla, byla to skvělá výmluva, jak se vyhnout sportu i dietám. Přece jako těhulka nemůžu vůbec sportovat, co kdybych si ublížila, no a hlídat se s jídlem také nemůžu, miminko přece potřebuje všechno (myšleno samozřejmě ironicky). Takže jsem se pěkně cpala a kila šla nahoru obrovským tempem. Z 62 kg, které jsem před těhotenstvím měla, se stalo v den porodu 82 kg. Rovných 20 kg nahoře, to bývá docela časté. Jenže v porodnici jsem nechala jen 8,5 kg, takže moje váha byla příšerných 73,5 kg. Naivně jsem si myslela, že díky kojení váha půjde rychle dolů, ale omyl. Měsíc po porodu se váha stále držela a ne a ne jít dolů.A v tu chvíli jsem si řekla: „A dost! S tím musím něco dělat!“
Běh se mi zdál jako dobrý sport na hubnutí, a tak jsem v říjnu 2010, měsíc po porodu, prvně vyrazila. První den 3 km bez pauzy! „Pane jo, jsem fakt dobrá,“ říkám si. Postupně jsem si začala přidávat a samozřejmě upravila i jídelníček. O měsíc později jsem si pořídila malého pomocníčka, vlastně dva. Hodinky měřící tep a také tabulku, do které jsem si zapisovala denní příjem a výdej energie. Aby vše perfektně sedělo, jídlo jsem si dokonce i vážila.
Na konci listopadu jsem už běhala 7–12 km a s váhou jsem šla dolů na 60 kg. Za dva měsíce shodit 13,5 kg je prostě paráda! V prosinci jsem byla nemocná, a tak na běhání jsem mohla zapomenout. V lednu zase bylo hodně sněhu a v tom se mi běhat nechtělo, tak jsem alespoň chodila do posilovny. I tak šla váha krásně dolů a na začátku února jsem měla už jen 55,8 kg. Únor byl super, počasí se umoudřilo a sníh lehce roztál, tak hurá ven. Po dvouměsíční pauze jsem si rovnou naložila o pár km navíc. Nějakých 18 km už pro mě nebyl problém.
Březen byl pro mě zlomový. Dala jsem si svůj první závod v životě a ten odstartoval moji „běžeckou kariéru“. Byla to Kbelská 10. Můj cíl byl jasný, doběhnout do 50 minut. A povedlo se 49:48. To mě nakoplo. Řekla jsem si, že příště budu lepší a začala trošku trénovat. Ale předsevzetí mi vydrželo jen jeden trénink a konec. Bylo to otravné a bralo mi to chuť na běhání.
V březnu se moje kilometry pohybovaly mezi 15–23 km a váha mezi 54–56 kg. Už začala jít lehce nahoru. V dubnu jsem se zúčastnila třech závodů. První byl Hervis půlmaraton, který jsem chtěla doběhnout do 1:50, ale to se mi o minutu a půl nepovedlo a já to tehdy strašně obrečela a řekla si, že už konečně musím na sobě začít makat. Bohužel mé nadšení opět za pár dní vyprchalo, tréninky byly ty tam a já se opět vrátila ke stylu běhu „lážo plážo“.
O dva týdny později se konal další, Pardubický půlmaraton. Tam se mi zadařilo, zlepšení o úžasných 9 minut. S časem 1:42:33 jsem byla maximálně spokojená a šťastná. Nadšení mi vydrželo ještě několik dní, a tak jsem si za tři dny (v úterý) plná nadšení a odhodlání dala 27,5 km. Domů jsem ale doběhla totálně vyřízená a nohama o zem spíš už jen šoupala. Ale co tě nezabije, to tě posílí že? Nezabilo, posílilo!
Další můj běh byl až v sobotu, kdy se konala desítka Kbely-Brandýs. Čas sice krásný, 46:51, ale 1,5 km před cílem mě přeběhla lepší běžkyně a tím mě připravila o třetí místo. To mě fakt vzalo! Špatná jsem z toho byla celý den a i ten následující.
Rozhodně to tak nenechám, říkám si. Chce to prostě víc trénovat! Vybrala jsem si běhat menší kopce. Je to záhul, ale když už nemůžu, vzpomenu si na tento špatný zážitek a to mi dodá sílu.
To, že za další dva týdny poběžím maraton, mě ani ve snu nenapadlo. V plánu jsem ho sice měla, ale až příští rok.
Šest dní před tím VW Prague Maratonem se mě večer přítel zeptal, zda ho poběžím. „Jsi se snad úplně zbláznil,“ říkám mu. „Na to nejsem připravená! Nejvíc v kuse jsem uběhla jen 27,5 km, tak přece nemůžu běžet maraton! To je hazard se zdravím! Ale jeho přemlouvání o tom, jak jsem dobrá, že mám na běhání talent a zvládnu to, mě nahlodalo a opravdu jsem o tom začala vážně uvažovat. Zabrousila jsem na běžecké stránky (behej.com) a hodila dotaz, co si o tom kdo myslí. Odpovědi byly jasné. Jdi do toho, zkus to! Váhala jsem ještě dva dny, ale nakonec v pátek se rozhodla a zajela do Expa přihlásit se. „No nejsem já tak trošku magor?“ říkám si v duchu. „Bez absolutní přípravy si dát maraton?!? Ale co, časový limit je 7 hodin, když nebudu moct, dojdu to!“ A s tím jsem do toho šla.
Nastal den D. Stojím nervózní ve svém koridoru a čekám na start. Výstřel neslyším, ale dav se už rozbíhá. Při průběhu startem naplno vnímám skladbu Vltava, kterou nám na housle hráli živě. Běžím Pařížskou ulicí a hudba se mi pomalu vzdaluje. Místo ní nastupuje jiná hudba, je to dupot ostatních běžců a úžasná podpora fanoušků všude kolem.
Běžím dál a snažím se hodně krotit své tempo, abych to hned na začátku nepřepálila. Běželo se mi krásně. Ovšem od 27. km krize. Na 30. km jsem už volala příteli, aby mě nějak podpořil.
Na 36. km mu volám znova, tentokrát s pláčem, že mě bolí ledviny a brní ruce. Kilometry ubíhaly neskutečně pomalu a já byla už zoufalá. Na 40. km na mě čekal na mostě. Zvládla jsem pouze jednou mávnout a opět jsem se plně soustředila na silnici. Když probíhám Pařížskou, už vím, že jsem to zvládla, a v dálce vyhlížím cíl.
Dobíhám k modrému koberečku a mám neskutečnou radost, že mi chybí jen pár metrů do cíle. Neskutečný pocit štěstí a dojetí. Usmívám se a přes slzy v očích ani pomalu nevidím na cestu.
Mám to za sebou! Čas 4:07:51. Jsem spokojená. Vyčerpáním si sedám na zem a chytám křeče do lýtek, pláču, brní mi ruce i pusa a dokonce v jednu chvíli nemohu dýchat. Přítel se ale o mě postaral, a tak mě to během deseti minut přešlo.
Hrdá na svůj úspěch odcházím směr stánek s rytím na medaile a poté rovnou k autu. Domů jsem dorazila totálně vyčerpaná fyzicky i psychicky, ale ten pocit při průběhu cílem za to prostě stojí.
Už teď se těším na příští rok a doufám, že si čas vylepším třeba i o 20 minut.
Komentáře (Celkem 186)
Praha
Štefan
21.05.2011 09:40:51
>> Evelyn_fr, 20. 05. 2011 21:01:00
Závist je nebezpečná věc. Způsobuje zvýšení krevního tlaku, kažení
zůbů,… A tloustnoutí
Ale jinak: hubnutí při běhání a poměrně správné životosprávě určitě přijde. U někoho to přichází po delším čase. Ja když jsem začal běhat tak jsem 6 měsíců vůbec nezhubnul ( i když já jsem se o to ani nesnažil) a pak najednou jsem za pár týdnů zhubnul o víc než 10 kg.
České Budějovice
Lubis
21.05.2011 23:54:27
>> Mattyna, 20. 05. 2011 08:47:24
S Kladnem má Štefan pravdu! Termínem blízko k podzimu, verda v tu dobu
odchází za Rudem, pomedzi klokany Prostředí je stinné, běží se převážně příjemným parkem
pod stromy, závod rychle utíká a prostředí je pohostiné
Dvaačtyřicítka Ti tam uteče
jako nic a domů pofrčíš v novém slušivém tričku, nabitá endorfíny pro
zbytek víkendu
České Budějovice
Lubis
21.05.2011 23:59:24
>> Evelyn_fr, 21. 05. 2011 15:25:52
Tyto údaje (180TF)při pomalém běhu (relativní pojem), předpokládám vychází z nějakého technického zařízení. Zkusila sis změřit opravdovou TF pohmatem, nejlépe na krční tepně?
Praha
anajpo
22.05.2011 23:45:40
Já osobně s tím, že se po běhání hubne vůbec nesouhlasím. Je
spousta „plnoštíhlých“ běžců i běžkyň, kteří víceméňě
pravidelně běhají a nezhubnou ani deko. Nejen fyzická konstituce je
v genech-lze ovlivnit do plusu či záporu, ale nikoli radikálně změnit. Ale
určitě běhání má smysl pro zlepšení celkové fyzické kondice. Moje
osobní zkušenost na zhubnutí je „tolik nežrat“, zhubnu, ale se
sportováním to nemá nic společného-odejde svalová hmota a zhorší se
fyzička a nejsem v pohodě.
Praha
Mattyna
23.05.2011 07:28:01
>> anajpo, 22. 05. 2011 23:45:40
Absolutně s tebou nesouhlasím!!!!!! Pouze úpravou jídelníčku a běháním jsem zhubla!!!!!!!! Přeci při běhu (a jakémkoli aerobním cvičení) na správnou tepovku se hrozně dobře pálí tuky a pokud člověk běhá či sportuje jinak, alespoň hodinu 3× týdně, kila jsou dolů velmi rychle!!!!!
>> Kam, 22. 05. 2011 13:58:47
V Říjnu jsem si ještě nevedla tu moji tabulku, takže bohužel si to přesně nepamatuji,ale mysím že jsem běhla 3–4× týdně,spíš 4×, nejdřívě ty tři km, ke konci měsíce bych to tipla že už tak kolem 6–7km.Do 9.11. asi také do těch 7km, 3–4×týdně. Od 10.11.už jsem si vedla tabulku tak to vím přesne:-) 5× týdně 7,2–11,3km. Prosinec a leden nic. Ale je hrozně důležité běhat na tepovku myslím že 65–75%. Já si právě od doby co si vedu tabulku koupila sporttester a hlídala si to:-) nesmíš běhat moc rychle, to pálíš jen cukry a ne ani moc pomalu, to nepálíš nic, jen energii.
Praha
Štefan
23.05.2011 09:27:06
>> anajpo, 22. 05. 2011 23:45:40
S tím není potřeba souhlasit. Prostě je to tak, že pokud je dlouhodobě nižší příjem než výdej tak zhubne každý. Příroda se nedá ošálit.
Brno
mulisak
23.05.2011 09:59:14
>> Mattyna, 23. 05. 2011 07:28:01
1. Běžet tak rychle, že bys pálila jen cukry, bys zvládla maximálně pár minut a kdoví jestli vůbec to. Moc z nás tak rychle už pěkně dlouho neběželo.
2. Když poběžíš rychleji, spálíš sice víc cukrů, ale celkově mnohem víc energie a pokud se nenajíš víc než po pomalým běhu, tělo si ji musí poté z něčeho vzít (z tuků).
3. I sportovci, kteří se pohybují převážně anaerobně (fotbalisti, hokejisti, sprinteři) a pálí podle tebe jen cukry, mají minimum tělesného tuku (a hezčí postavy než běžci – vytrvalci).
4. Zlé jazyky tvrdí, že propagovaná kardiozóna 60–70 % max. tepovky je pouze pro obtloustlé začátečníky bez kondice, protože kdyby je trenéři ve fitku přinutily jít na 90 % max. tepovky, tak to nevydrží, příště nepřijdou nebo dostanou infarkt.
5. Pomalé běhy mají určitě svůj význam, ale nesmí se přeceňovat a je třeba ho pochopit.
6. Fakta a grafy:
http://www.sportsscientists.com/…t-3-fat.html
(EDITACE 23.5.2011 11:20) 7. Po rychlejších bězích je výraznější následné zvýšení metabolismu až o desítky procent mnoho hodin po běhu, když už je tělo v klidu. To opět znamená víc vydané energie.
rudo
23.05.2011 10:00:51
>> anajpo, 22. 05. 2011 23:45:40
Já osobně s tím, že se po běhání hubne vůbec nesouhlasím.
>> Štefan, 23. 05. 2011 09:27:06
S tím není potřeba souhlasit. Prostě je to tak, že pokud je dlouhodobě nižší příjem než výdej tak zhubne každý. Příroda se nedá ošálit.
Stefan myslim ze hovorite kazdy o niecom inom
zacat behat predsa vobec nemusi znamenat dlhodobo vyssi vydaj ako prijem. Behajuci zaciatocnik zas tak vela toho nenabeha aby to nejak radikalne zvysilo vydaj.
pokial zaciatocnik je z behania unaveny, bolia ho nohy atd tak pocas nebehacich dni a aj pocas behacich dni sa snazi setrit nohy moze vyhladavat viac prilezitost na sedenie viacej spanku, v unave utlmeny zakladny metabolizmus atd, takze zacatim behania sa celkovy vydaj energie moze aj znizit
ak do toho pride zvyseny apetit po behu a nejaky ten sladky sport drink, tak sa da priberat tuk celkov zvesela, poznam vela takych pripadov.
Mal som obdobia „citlivej“ achilovky, ked som sa snazil behat a okrem behu som radsej na nohach ani nestal, a veru som pribral vahu-tuk napriek tomu ze som sa snazil strazit stravu sustavne
Postrizin
SlavoK
23.05.2011 10:14:29
Cim vic vykricniku tim vecsi pravda. ;)
Ale pozor na zakon zachovani energie a z neho vyplivajici “kdyz budes mit nizsi prijem nez vydej tak zhubnes.” Pominu ted nasledky, jako strata svalove hmoty, oslabeni z nedostatku vitaminu a pod. Zustanu jenom u zakonu zachovani energie.
Hned vstup neni tak jednoduche secist protoze to, ze snim 100g cukru neznamena, ze tech 100g taky zpracuji a promenim na energii. Muzou mi treba chybet nejake enzymy, ktere efektivitu zpracovani snizi. Extremni priklad je pribeh Pauly Radclife, ktera si par dnu pred Olympijskym maratone silnymi leky proti zapalu rozhodila strevni mikrofloru a se snezene stravy neprijala temer zadnou energii, nemusime dospet az do takoveho stavu, ale efektivita prijmu potravy je proste individualni a meni se v prubehu casu i v zavislosti na nasem traveni a na potravinach, na ktere ma kazdy trochu jinak vyvinute traveni. Tohle jsou rozdili, ktere vam zadna tabulka nesecte a pokud vim ani se nijak presne nedaji zjistit.
Ale problem rovnice na strane prijmu je jeste nic v porovnani s vydejem. Kolik energie spalim pri 10km behu? Fyzikalne se to da lehce vypocitat jako presun telesa o hmotnosti x na vzdalenost y. Ale spotrebu energie pracujicich svalu spocitat nedokazete. Efektivita phybu se zvysuje opakovanim – cim vic beham, tim mene energie na to potrebuji. Dale pruznost – nohy fungujou jako pruziny enegii z dopadu vrati pri odrazu – to je u kazdeho take individualni. Vyuzivani kyseliny mlecne – jeji spetne zpracovani na energii – take indiviualni a s praxi se zlepsujici. Mnozstvi vytvoreneho tepla z neefektivy energetickych procesu, opet individualni . Rychlost behu a z neho plinouci efektivita. Podil anaerobni energie na vykonu – je az 19krat mene efektivni, to znamena, ze z 1g curku ziskam anaerobne 19krat mene energie nez aerobne – leboratorne mereno, individualne v tele kazdeho z nas trochu jinak. Vysledek je ten, ze presnost vypoctu vydane energie na 10km behu je velice nizka –v tabulkach asi najdete prumernou, pro znameho prumerneho bezce. A tento vydej to je jeste ta mensi slozka, co pak vydej v klidovem stavu? Kolik energie spalim pri regeneraci po behu, koli pri psani na pocitaci, kolik pri spanku… Na tohle vsechno jsou tabulky pro prumerneho cloveka. Individualne se to ale muze velice menit. Jsou lidi kteri snedi cehokoliv jakekoliv mnostvi a nepriberou. A jsou jini, kterim staci kdyz jednou za tyden zhresi v jidelnicku a hned jim to na tukovych zasobach vyskoci, pristi tyden zas a za rok jsou tam 4kila a to pritom ten clovek muze byt vzorem vyvazene stravy, jenom si jednou za cas dopreje susenku navic, kazda se mu nacita.
Proto neni mozne v praxi vzorec vydej = prijem nijak pouzit, protoze ani jednu stranu nejsme schopni presne urcit. Je to ale nebezpecny vzorec v tom, ze nekteri lidi, kteri maji problem zhubnout, se ho snazi zoufale drzet. Snizi prijem, zvysi vydej. Jejich telo se nauci z minima ziskat maximum. Zefektivni jak prijem energie z potravin, tak jeji vydej. To je jeste ta lepsi cast. V dnesnich casech v tom nevidime moc vyhody, ale v casech kdy jidla nebylo dostatek, tak prave maximalni efektivnost vyuziti toho co bylo davala moznost prezit.
Ted ta horsi cas, zofaly nehubnouci clovek teda prijem jeste snizi. A ono to jde, telo se prizpusobi. Jenomze jak? tech 10km nejak odbehnout porad musi, i kdyz superefektivne, tak nejakou energii to stoji. Sahne teda na klidovy metabolizmus, utlumi se regenerace svalu a doplnovani jejich energie, z toho plyne zastaveni vzrustu vykonnosti, a jeji pokles. A uz se dostavame k tomu co jsem na zacatku chtel vynechat – zmenseni objemu svalu – cim mensi svaly, tim mensi vydej energie jak pri pohybu tak v klidu. A kdyz to takhle pujde dal tak i tento doted neuspesne hubnouci zacne konecne hubnout, za cenu neustale unavy zpocatku, a kdyz mu klesajici vykonnost nebude stacit k tomu aby se vzpamatoval a zvysil prijem energie, tak prijdou zraneni z nedostatecne regenerace. Pak asi i horsi veci, tam uz ale moje znalosti nesahaji a doufam, ze ani to nebude potreba.
Brno
mulisak
23.05.2011 10:38:54
>> SlavoK, 23. 05. 2011 10:14:29
Přesně tak, ale jde to proti populárnímu průměrování, škatulkování, jednoduchému zobecňování a rychlým jednoduchým radám a slibům, které lidé chtějí slyšet.
Žďár nad Sázavou nebo Brno
Luckyboy
23.05.2011 11:42:26
>> SlavoK, 23. 05. 2011 10:14:29
>> mulisak, 23. 05. 2011 10:38:54
Tak ono je to poměrně jednoduché :). Nepřibírám ani nehubnu a nějak se hýbu? Tak o trošku snížím příjem = nechám na talíři vždycky malý kousek porce, kterou jsem zvyklý jíst. A váha půjde pomalu nějaký čas dolů, než se zase organismus dostane do rovnováhy (najede na vyšší efektivitu). Nebo můžu lehce přidávat (v řádech desítek minut nebo jednotek kilometrů) na týdenním objemu. Samozřejmě, že tímhle způsobem člověk nezhubne 4 kila za měsíc. Ale váha se pomalu kvantově hýbe dolů (já to mám ověřeno na sobě).
Pokud se někdo hýbe alespoň hodinu denně a nehubne nebo dokonce přibírá, tak je buď nemocný a nebo se jen přežírá. Slavo má samozřejmě ve všem pravdu. Jen já bych místo zobecňování dával za vinu u mnohých nízkou trpělivost a pocit, že to musí jít všechno hned a rychle. Já hubl 10 kilo nedrastickým způsobem víc jak rok a to jsem právě zrovna ten typ, který když se podívá na ledničku, tak je o půl kila těžší :).
Postrizin
SlavoK
23.05.2011 12:16:02
>> Luckyboy, 23. 05. 2011 11:42:26
„Pokud se někdo hýbe alespoň hodinu denně a nehubne nebo dokonce přibírá, tak je buď nemocný a nebo se jen přežírá.“
Tak dik. :)
Ale mas pravdu, trpelivost a pevna vule. Obdivuji tvuj pristup. Vlasne jsi ukazal cestu pro nas, kterim staci se na jidlo podivat. Ja jenom poprel univerzalnost tvrzeni tech, kteri zhubnou i kdyz jenom vyslapou jedno patro.
Žďár nad Sázavou nebo Brno
Luckyboy
23.05.2011 12:52:53
>> Láďa S., 23. 05. 2011 12:11:32
Nemám slov, tohle mne absolutně rozsekalo .
>> SlavoK, 23. 05. 2011 12:16:02
Mám kamaráda, který v lehké nadsázce říká, že když se málo nají a spí 12 hodin, tak má strach, aby se vůbec probudil. Stačí, aby trochu míň jedl (nemoc, trek v horách) a je o 4 nebo 5 kilo lehčí, což se na něm vzhledově projeví tak, že vypadá jako kdyby ho pustili z koncentráku. Občas mu ve slabé chvilce závidím, jenže například na Sibiři by nepřežil první zimu :). Nebo právě v těch horách tyhle lidi po pár dnech mají problémy, protože nemají žádné energetické zásoby. To já můžu trajdat tak měsíc po horách, než mi začnou padat kalhoty.
S tréninkem a hubnutím to mám jak jsem už psal kvantově. Prostě se třeba nic měsíc neděje a pak váha spadne třeba o kilo dolů a zase se nějaký čas drží. Samozřejmě v případě, že si nezačnu vyvářet a nepořádám opulentní hody :). Prostě můj organismus je potvora, která se zuby nehty drží svých zásob, a trvá jí dost dlouho než pochopí, že už nejsou potřeba :).
Praha
Štefan
23.05.2011 13:18:45
>> rudo, 23. 05. 2011 10:00:51
Ano, ale já jsem napsal dlouhodobě. Když to bude trvat třeba 6 měsíců, tak i navzdory občasným „úletům“ člověk zhubne. Ale je potřebné být k sobě poctivý, pokud jsem ten „úlet“ měl, tak si to přiznat, a ne tvrdit: Jím málo, běhám a přesto nehubnu. A pokud je ten úlet každý třetí den večer u ledničky, tak se může na hubnutí zapomenout.
Hodně důležitý je taky důvod hubnutí. Rozumové důvody málokdy stačí, jsou potřebné emočné.
Pro mne to nemá moc společné ani s vůlí. Jednoduchý recept, úspěšně vyzkoušený v léčbě závislosti zní: Vždy ráno se rozhodnout, že dnes to budu dělat správně a neřešit, co bude zítra, nebo za měsíc.
sarka2333
23.05.2011 14:57:33
Mattyno, VY JSTE ÚŽASNÁ!!!!! Čert vem, jestli jste tlustá nebo hnusná.
Co opravdu, ale opravdu obdivuji, je, že jste se na podzim poprvé v životě
proběhla dál, než na autobusovou zastávku, zimu promarodila a od února do
začátku května – t.j. 3 měsíce!!!!, dokázala sama protrénovat
z absolutní nuly na tak SKVĚLÝ MARATONSKÝ ČAS!!! Nezlobte se na mě, ale
spousta nás hobíku, kteří po celodenní honičce dáme mrňata spát,
natáhneme botasky a vyběhneme, my všechny maminy bez babiček, za to
s kruhama pod očima o takovém čase můžeme po 3. měsících tréninku
jen snít. FAKT VÁS OBDIVUJI A MOC VÁM TO PŘEJU!!! JSTE SKVĚLÁ CASE STUDY,
DŮKAZ TOHO, ŽE VŠECHNO JDE, KDYŽ SE CHCE. Já se z gauče zvedla přesně
před rokem a květnový maraton ve zdraví zvládla za 5:33. No, a taky jsem
šťastná TĚŠÍM SE NA
VÁŠ ČLÁNEK PŘÍŠTÍ ROK!!
GriseLouve
23.05.2011 15:25:34
>> SlavoK, 23. 05. 2011 12:16:02
Ono je taky otázka, má-li člověk ještě co hubnout. Aneb – kdy je ta hranice, kdy si tělo řekne „a dost, teď jsem tak akorát a už prostě nehubnu“. A co vlastně pak, když člověk chce. Trápit se víc, víc a víc?
Je fascinující, jak jsou váhové hodnoty pro každého jiné. Mattyna byla „tlustá holka“ při 72 (tušim) kilech. Moje tloušťka měla 110 kilo, a 70kg je váha na kterou se těším a při které si budu připadat „tak akorát“.
Postrizin
SlavoK
23.05.2011 15:35:39
>> GriseLouve, 23. 05. 2011 15:25:34
Otazka hmotnosti je druhorada, kdyz si sahnu na pupek vzdy vim presne jestli je jeste co hubnout. ;)
GriseLouve
23.05.2011 16:16:15
>> SlavoK, 23. 05. 2011 15:35:39
Dobře … pravda. I tak se to dá měřit
Praha
Mattyna
23.05.2011 16:53:07
>> sarka2333, 23. 05. 2011 14:57:33 Moc ti
děkuji za tak krásný vzkazík:-) Po tom dnešním divném dnu mi velmi
zvednul náládu. Moc díky!!! A i já tobě musím pogratulovat ke zdolání maratonu!!!
Každý kdo maraton ve zdraví doběhne je prostě vítěz!!!
Praha
Mattyna
23.05.2011 17:03:22
Ať si říká kdo chce co chce, já jsem prostě úpravou jídelníčku a běháním zhubla!:-) A věřím tomu, že když bych neběhala, tak takovou váhu jako mám dnes určitě nemám!!!!!!
>> mulisak, 23. 05. 2011 09:59:14
Informace co mám např. o pálení cukru v nad aerobní zoně mám od sportovních a výživových poradců. Sama odborník nejsem a tak si to všechno nechám ráda vysvětlit,ale když mi tři odborníci řeknou dá se říct to samé, tak tomu už věřím! Cukry se prý pálí ve vyšší tepovce. Takže já když mám mít max 190 tep (pokud jsem to dobře spočítala:-) ) a běžela jsem včera 20km na 177 průměr 183 nejvyšší řekla bych, že jsem celou tu 1h35m pálila jen cukry a pokud tuky, tak fakt úplně mnimálně, ale zase jsem spotřebovala více energie že jo. A tělo pak ještě dlouho dojíždí… atd atd. Na tuky bych potřebovala nižší tep (tedy i rychlost),bo pálení tuku potřebuje kyslík. Tak mi to bylo vysvětletno.
Praha
Mattyna
23.05.2011 17:03:26
Ať si říká kdo chce co chce, já jsem prostě úpravou jídelníčku a běháním zhubla!:-) A věřím tomu, že když bych neběhala, tak takovou váhu jako mám dnes určitě nemám!!!!!!
>> mulisak, 23. 05. 2011 09:59:14
Informace co mám např. o pálení cukru v nad aerobní zoně mám od sportovních a výživových poradců. Sama odborník nejsem a tak si to všechno nechám ráda vysvětlit,ale když mi tři odborníci řeknou dá se říct to samé, tak tomu už věřím! Cukry se prý pálí ve vyšší tepovce. Takže já když mám mít max 190 tep (pokud jsem to dobře spočítala:-) ) a běžela jsem včera 20km na 177 průměr 183 nejvyšší řekla bych, že jsem celou tu 1h35m pálila jen cukry a pokud tuky, tak fakt úplně mnimálně, ale zase jsem spotřebovala více energie že jo. A tělo pak ještě dlouho dojíždí… atd atd. Na tuky bych potřebovala nižší tep (tedy i rychlost),bo pálení tuku potřebuje kyslík. Tak mi to bylo vysvětletno.
Teddymedvidek
23.05.2011 18:23:52
Ahoj, zajimavy clanet
Tak me to motivovalo, ze jsem si rekla, ze bych taky mohla zvysit svoje bezecky
davky
Tak preju hodne
dalsich uspechu
Brno
mulisak
23.05.2011 18:30:39
>> Mattyna, 23. 05. 2011 17:03:26
Přečti si důkladně, co jsem psal a hlavně se podívej na grafy ve zmiňovaným článku. Pak nemůžeš říct, že jsi běžela 2 hodiny jen na cukry. http://www.sportsscientists.com/…t-3-fat.html
Z grafů přibližně vyplývá, že když běžíš na 60 % max. tepovky, tak bereš 50 % energie z tuků a 50 % z glykogenu (cukrů), čímž spálíš nejvíc tuků v absolutní hodnotě (37 gramů za hodinu) – ti tvoji odborníci mají tedy v tomhle pravdu. Když běžíš na 85 % max. tepovky, tak bereš jen 20 % energie z tuků a 80 % z glykogenu, čímž v absolutním čísle spálíš míň tuků (23 gramů za hodinu). Celkově však při rychlejším běhu spálíš o 33 % víc energie, 1000 KCal proti 750 Kcal.
Hodnocení příspěvků
Pro hodnocení příspěvků se nejprve musíte přihlásit.
Pokud ještě registraci nemáte, můžete se zaregistrovat zde.
Pro přidání komentáře se musíte přihlásit nebo registrovat, pokud ještě registraci nemáte.