Z tlusté holky štíhlá maratonkyně za pět měsíců
![Z tlusté holky štíhlá maratonkyně za pět měsíců](http://farm6.static.flickr.com/5258/5724266996_d756f19476_o.jpg)
Nikdy jsem neměla ideální postavu. Už jako malá holka ve škole jsem si všímala, že mám nějaké to kilo navíc oproti mým hubeňoučkým spolužačkám. S přibývajícím věkem mi to začalo vadit více, a tak jsem absolvovala spoustu marných pokusů o zhubnutí. Jak to tak často bývá, dieta mi pokaždé vydržela maximálně dva dny, o sportu ani nemluvím!
Přítel jednou týdně „chodí“ běhat, a tak mě párkrát vytáhl. Jenže můj indiánský běh ho dost brzdil a mé proslovy a nadávky ho štvaly snad ještě víc. Příště jsem to vyřešila po svém a místo běhu jsem si vzala kolo a jela vedle něj. Přece jenom je to o dost pohodlnější a nenáročné… A to byl asi můj poslední sportovní výkon.
Když jsem otěhotněla, byla to skvělá výmluva, jak se vyhnout sportu i dietám. Přece jako těhulka nemůžu vůbec sportovat, co kdybych si ublížila, no a hlídat se s jídlem také nemůžu, miminko přece potřebuje všechno (myšleno samozřejmě ironicky). Takže jsem se pěkně cpala a kila šla nahoru obrovským tempem. Z 62 kg, které jsem před těhotenstvím měla, se stalo v den porodu 82 kg. Rovných 20 kg nahoře, to bývá docela časté. Jenže v porodnici jsem nechala jen 8,5 kg, takže moje váha byla příšerných 73,5 kg. Naivně jsem si myslela, že díky kojení váha půjde rychle dolů, ale omyl. Měsíc po porodu se váha stále držela a ne a ne jít dolů.A v tu chvíli jsem si řekla: „A dost! S tím musím něco dělat!“
Běh se mi zdál jako dobrý sport na hubnutí, a tak jsem v říjnu 2010, měsíc po porodu, prvně vyrazila. První den 3 km bez pauzy! „Pane jo, jsem fakt dobrá,“ říkám si. Postupně jsem si začala přidávat a samozřejmě upravila i jídelníček. O měsíc později jsem si pořídila malého pomocníčka, vlastně dva. Hodinky měřící tep a také tabulku, do které jsem si zapisovala denní příjem a výdej energie. Aby vše perfektně sedělo, jídlo jsem si dokonce i vážila.
Na konci listopadu jsem už běhala 7–12 km a s váhou jsem šla dolů na 60 kg. Za dva měsíce shodit 13,5 kg je prostě paráda! V prosinci jsem byla nemocná, a tak na běhání jsem mohla zapomenout. V lednu zase bylo hodně sněhu a v tom se mi běhat nechtělo, tak jsem alespoň chodila do posilovny. I tak šla váha krásně dolů a na začátku února jsem měla už jen 55,8 kg. Únor byl super, počasí se umoudřilo a sníh lehce roztál, tak hurá ven. Po dvouměsíční pauze jsem si rovnou naložila o pár km navíc. Nějakých 18 km už pro mě nebyl problém.
Březen byl pro mě zlomový. Dala jsem si svůj první závod v životě a ten odstartoval moji „běžeckou kariéru“. Byla to Kbelská 10. Můj cíl byl jasný, doběhnout do 50 minut. A povedlo se 49:48. To mě nakoplo. Řekla jsem si, že příště budu lepší a začala trošku trénovat. Ale předsevzetí mi vydrželo jen jeden trénink a konec. Bylo to otravné a bralo mi to chuť na běhání.
V březnu se moje kilometry pohybovaly mezi 15–23 km a váha mezi 54–56 kg. Už začala jít lehce nahoru. V dubnu jsem se zúčastnila třech závodů. První byl Hervis půlmaraton, který jsem chtěla doběhnout do 1:50, ale to se mi o minutu a půl nepovedlo a já to tehdy strašně obrečela a řekla si, že už konečně musím na sobě začít makat. Bohužel mé nadšení opět za pár dní vyprchalo, tréninky byly ty tam a já se opět vrátila ke stylu běhu „lážo plážo“.
O dva týdny později se konal další, Pardubický půlmaraton. Tam se mi zadařilo, zlepšení o úžasných 9 minut. S časem 1:42:33 jsem byla maximálně spokojená a šťastná. Nadšení mi vydrželo ještě několik dní, a tak jsem si za tři dny (v úterý) plná nadšení a odhodlání dala 27,5 km. Domů jsem ale doběhla totálně vyřízená a nohama o zem spíš už jen šoupala. Ale co tě nezabije, to tě posílí že? Nezabilo, posílilo!
Další můj běh byl až v sobotu, kdy se konala desítka Kbely-Brandýs. Čas sice krásný, 46:51, ale 1,5 km před cílem mě přeběhla lepší běžkyně a tím mě připravila o třetí místo. To mě fakt vzalo! Špatná jsem z toho byla celý den a i ten následující.
Rozhodně to tak nenechám, říkám si. Chce to prostě víc trénovat! Vybrala jsem si běhat menší kopce. Je to záhul, ale když už nemůžu, vzpomenu si na tento špatný zážitek a to mi dodá sílu.
To, že za další dva týdny poběžím maraton, mě ani ve snu nenapadlo. V plánu jsem ho sice měla, ale až příští rok.
Šest dní před tím VW Prague Maratonem se mě večer přítel zeptal, zda ho poběžím. „Jsi se snad úplně zbláznil,“ říkám mu. „Na to nejsem připravená! Nejvíc v kuse jsem uběhla jen 27,5 km, tak přece nemůžu běžet maraton! To je hazard se zdravím! Ale jeho přemlouvání o tom, jak jsem dobrá, že mám na běhání talent a zvládnu to, mě nahlodalo a opravdu jsem o tom začala vážně uvažovat. Zabrousila jsem na běžecké stránky (behej.com) a hodila dotaz, co si o tom kdo myslí. Odpovědi byly jasné. Jdi do toho, zkus to! Váhala jsem ještě dva dny, ale nakonec v pátek se rozhodla a zajela do Expa přihlásit se. „No nejsem já tak trošku magor?“ říkám si v duchu. „Bez absolutní přípravy si dát maraton?!? Ale co, časový limit je 7 hodin, když nebudu moct, dojdu to!“ A s tím jsem do toho šla.
Nastal den D. Stojím nervózní ve svém koridoru a čekám na start. Výstřel neslyším, ale dav se už rozbíhá. Při průběhu startem naplno vnímám skladbu Vltava, kterou nám na housle hráli živě. Běžím Pařížskou ulicí a hudba se mi pomalu vzdaluje. Místo ní nastupuje jiná hudba, je to dupot ostatních běžců a úžasná podpora fanoušků všude kolem.
Běžím dál a snažím se hodně krotit své tempo, abych to hned na začátku nepřepálila. Běželo se mi krásně. Ovšem od 27. km krize. Na 30. km jsem už volala příteli, aby mě nějak podpořil.
Na 36. km mu volám znova, tentokrát s pláčem, že mě bolí ledviny a brní ruce. Kilometry ubíhaly neskutečně pomalu a já byla už zoufalá. Na 40. km na mě čekal na mostě. Zvládla jsem pouze jednou mávnout a opět jsem se plně soustředila na silnici. Když probíhám Pařížskou, už vím, že jsem to zvládla, a v dálce vyhlížím cíl.
Dobíhám k modrému koberečku a mám neskutečnou radost, že mi chybí jen pár metrů do cíle. Neskutečný pocit štěstí a dojetí. Usmívám se a přes slzy v očích ani pomalu nevidím na cestu.
Mám to za sebou! Čas 4:07:51. Jsem spokojená. Vyčerpáním si sedám na zem a chytám křeče do lýtek, pláču, brní mi ruce i pusa a dokonce v jednu chvíli nemohu dýchat. Přítel se ale o mě postaral, a tak mě to během deseti minut přešlo.
Hrdá na svůj úspěch odcházím směr stánek s rytím na medaile a poté rovnou k autu. Domů jsem dorazila totálně vyčerpaná fyzicky i psychicky, ale ten pocit při průběhu cílem za to prostě stojí.
Už teď se těším na příští rok a doufám, že si čas vylepším třeba i o 20 minut.
Komentáře (Celkem 186)
Praha
Mattyna
23.05.2011 21:30:56
>> YuppieRunner, 23. 05. 2011 21:17:51
No já koukám že mínusy dostávám i za to, že někomu děkuji za
gratulaci a naopak druhému gratuluji k výsledku. Takže se těm mínusům
musím už fakt jenom smát:-) A jsem zvědavá, kolik jich dostanu za tento
příspěvek:-) Počítám tak –5?
Aura znamená co?
Olomouc
tomaz
23.05.2011 21:42:52
>> Mattyna, 23. 05. 2011 21:30:56
auru neřeš, to je takový nepovedený nápad, který se tu objevil při
aktualizaci fóra místo některých užitečných funkcí, ně něž jsme byli
zvyklí, ale holt chtěli je asi jen uživatelé fóra
sarka2333
23.05.2011 22:44:11
>> Mattyna, 23. 05. 2011 21:30:56
Proboha Mattyno, už nikomu neděkujte, nebo budete mít tak mínusovou auru,
že vás už nikde nepustí na start!!!
. A ani na tohle nereagujte
nebo je další aura v háji
Praha
Mattyna
23.05.2011 22:48:31
>> sarka2333, 23. 05. 2011 22:44:11
Tak je přeci slušné poděkovat za to, že někdo někoho chválí. Nebo
tak alespoň já jsem zvyklá za pochvalu děkovat no…:-) A na mínusy
prdím. Je mi fuk že je dostávám Klidně si je dávejte když vás to baví
sarka2333
23.05.2011 23:07:40
>> Mattyna, 23. 05. 2011 22:48:31
A je to v háji, další mínusy, teď se na ten start už nedostanu kvůli
mínusové auře já
zaregistrovala jsi, že se ti povedlo napsat velmi čtený článek? Tak moc
bych ti i za tento další úspěch chtěla pogratulovat, ale nemůžu,
protože je to příliš nebezpečné!
rudo
23.05.2011 23:36:43
holky ak vam do toho mozem, moj nazor na minuskovy utok je ten
ze je to reakcie na prispevok kde sa oslavuje bezat maraton prakticky bez trenigu a bezat maraton za 5+H a davat to v jednej vete s vyrazom zdravie pre zdravie atd…
to tu zrejme nie je sucast bezeclkej kultury ja osobne tiez nepodporujem bezat maraton bez dlhodobeho a sytemnatickeho treningu
a celkovo nepodporujem beh trvajuci dlhsie ako 150 minut, s vynimkou velmi trenovanych bezcov co obcas daju ultra alebo daju maraton do 210 minut
keby ste pisali o tom ze ako netrenovane budete behat len polmaratony a
budete iuch behat az kym nedosiahnete pravidelnost a urcity vykon na 21km a az
potom sa zacnete systematicky pripravovat na 42km, tak by vas opluskovali, az by
ste tu auru neuniesli
len moj nazor, ja neminuskujem z principu.
Praha
Mattyna
23.05.2011 23:45:32
>> rudo, 23. 05. 2011 23:36:43
Takže já když jsem na maraton netrénovala a zaběhla ho za 4h7m, tak jsem
těžce out a měla bych se jít zahrabat, protože jsem na něj netrénovala??
Tak jo, jdu si kopat
díru tedy:-)
rudo
24.05.2011 00:08:59
>> Mattyna, 23. 05. 2011 23:45:32
napisal som nieco take ?
snazil som sa vysvetlit preco niekto mohol dat minusky za taky pristup.
Ja len jemne a bez minusiek podavam svoj nazor – bez treningu maraton neodporucam a nepokladam to za vzor alebo pozitivny priklad
nicmenej podla principu slobodnej vole kazdy si robi co chce
a som rad ze si nadsena svojim vysledkom atd
ale neodporucal by som to nikomu napodobnit. tot vsjo
minusky sem, ako hovori klasik
Praha
Mattyna
24.05.2011 07:35:33
>> rudo, 24. 05. 2011 00:08:59
Jasné, já to všechno beru s humorem, já se nezlobím
Spíš mě jen udivuje jestli je to opravdu tak píšeš.
Ale víš co, mínusky neřeším. Vím, že nepíšu nic tak hrozného abych
si je zasloužila a pokud někdo s mím názorem nesouhlasí, má to plné
právo že jo:-)) Ale stejně tedy, dostat mínus za děkování a gratulaci je
docela vtipné ne. Možná když bych někoho poslala někdam dostanu naopak
spoustu plusek neee
Ale zkouše to radši nebudu
>> milan, 24. 05. 2011 06:03:28
Hmm, máš rech čoveče
Asi to
udělám
xPablos
24.05.2011 08:36:22
>> Mattyna, 24. 05. 2011 07:35:33
Kdo me tady trosku zna, tak vi, ze pisu veci, jak je citim. Rekl bych, ze spousta lidi (vcetne me) nesouhlasi s tim, ze bezet maraton bez pripravy je uplne nejlepsi napad. Navic si pamatuju i ten tvuj dotaz, jestli do toho mas jit a nebylo to az tak jednoznacne, jak pises v clanku. Mozna jsi talent, mozna jsi predtim delala nejaky sport, ktery ti k tomu vykonu tesne nad 4 pomohl, ale priklad hodny nasledovani to asi uplne neni.
Jinak, kdyz uz jsem uprimny, tak prvni co me napadlo pri cteni tvych
prispevku bylo „patnactka na facebooku“ Moc vykricniku, moc smiliku.
Ale to asi neni vec, za kterou by te lidi vyminuskovali.
Postrizin
SlavoK
24.05.2011 09:05:26
Kdo chce rychle pluska, at napise neco vtipneho do vlakna Nemozne o Maratoner3rovi. … SlavoK
Kdo chce neco vyhrat at bezi 100m, kdo chce neco zazit at bezi maraton. … Emil Z.
Nemame kazdy stejne cile a hodnoty, kdybych si skocil tandemovy seskok padakem abych jednou zazil skakani s padakem, taky by me asi na parasitistickem forume vyminuskovali. Je neco jineho dlohodobe se venovat svamu konicku a postupne pracovat na dosazeni svojich narocnych cilu a neco jineho proste jen tak rychle zkusit co to vlasne ten seskok padakem je, kdyz se to da i bez pripravy. A kdovi, treba se mi to zalibi a budu se tomu pak venovat bloubeji.
skalka
24.05.2011 09:54:29
Jen poznámka. Rudo i Pablos vyjádřili jemně a kulantně podstatu téhle
„bouře ve sklenici vody“. Ještě v noci jsem připsala pár vět, které
jsem si ovšem nechtěně smázla (a znovu se mi do psaní už nechtělo. Že by
to jakýsi bůh textů rozhodl za mě?) Tehdy ještě platilo, že M. měla auru
opět 30 – s prominutím se cituji: Minusky vyrovnány, aura opět září,
o sympatie a sympatizant/k/y tedy žádný strach… Ten rozruch způsobila
spíš do fóra vstoupivší OBDIVOVATELKA!!! (vstup to byl prý hlasitý a
kadencí něco připomínající). Ale obdivovatele/lky si nevybíráme,
„jen“ přitahujeme. Jinak stále platí, že nadšení z vlastního výkonu
a úspěchu je přirozené a namístě – ale přicházejí „všední“
dny, a střízlivost neznamená šeď. (Moje babička by nejspíš řekla:
A není ta M. trochu zpovykaná? Čas to spraví…) Jistě, lze se neohlížet
na druhé (kašlat či prdět na jejich jiné, třeba kritičtější názory a
přístupy), ale zrovna tohle fórum (i na celém webu) je nad míru
tolerantní, vstřícné, poradí, podpoří… Považuji to za malý velký
zázrak. Těch písmen je už nějak moc, pardon. Ať nohy kmitají. Někdy
rychle, ale hlavně regeneračně pomalu!
sarka2333
24.05.2011 10:24:52
>> skalka, 24. 05. 2011 09:54:29
Příběh maminky, která měsíc po porodu (a už těď má štěstí, protože se vejde do sportovní podprsenky, zdravotně je po porodu v pohodě) nasadí botasky, několikrát vyběhne, přes zimu si dá pauzu a v únoru začne běhat znova, aniž by tušila, že se 6 dní před maratonem na závod přihlásí, je prostě neuvěřitelný a zavání sci-fi. Někteří úplní začátečníci jsou po 3-měsíčním „tréninku“ někde na cca 8 km. Mattyna ale prostě musí být nějak talentovaná a hlavně mít odvahu, protože za stejnou dobu neplánovaného trénování dá maraton za 4:07 a v cíli je po 10minutách zase v pohodě, alespoň tak to píše. Nikdo nepochybuje nad tím, že takový rychlý nástup naběhaných kilometrů je správný a hlavně zdravý. Mattyně se to ale prostě podařilo a za to má ode mě palec nahoru. Skalko neobdivuju, jen si vážím každého, kdo bez trvalých následků uběhne maraton. Mattyno nenechte se odradit, trénujte, možná trošku rozumněji a už teď se těším na váš článek příští rok, někdo těm gazelám na paty šlapat musí, a proč by to neměly být zrovna maminy s mrňavýma dětma, které snad také mohou používat tenhle server a postavit se na start.
GriseLouve
24.05.2011 10:38:34
>> sarka2333, 24. 05. 2011 10:24:52 a proč by to neměly být zrovna maminy s mrňavýma dětma, které snad také mohou používat tenhle server a postavit se na start.
Proč by nemohly, nebo jak tě vůbec napadlo, že je tu něco záporného
mířeno proti matkám s dětmi? Já tu nikde neviděla nikoho, kdo by
zakazoval či se nějak vyhrazoval proti maminkám s malými dětmi. Ba spíš
si myslím, že je jich tu mraky, které si sem chodí pro podporu, pro radu a
povzbuzení. A v hojné míře se jim ho dostává, za což jsem téhle
běžecké komunitě nesmírně vděčná. Díky trpělivosti obyvatel tohoto
fóra jsem se odhodlala, začala a držím. Nikdy mi tu nikdo neříkal –
vrať se k plotně
kámen úrazu
24.05.2011 10:40:43
Mattyno, pěkný, na začátečníka přímo supr výkon, gratuluju Ti. Ale
bacha, příliš ambiciózní a nadšený začátečník ve sportu si nechtěně
umí i ublížit, přivodit zranění, chronickou únavu. Vše si žádá
návyk. Lepší dosažený čas než u spousty jiných začátečníků
neznamená, že tělo je lépe připravené. Chce to stovky a stovky
prosportovaných hodin, než klouby, svaly, metabolické systémy…, začnou
brát běh/kolo/plavání vážně. Tahle slova ber jako varování od
baby-neběžkyně, která na tomhle fóru působí už téměř ze zvyku trochu
jako škarohlíd.
Vyprovokovaly je Tvoje věty, jak musíš přidat, trénovat více, jak by byl
vhodný trenér s bičem… Ano, trénovat více je třeba, ale přidávat
postupně, opatrně. I správně dávkovaný odpočinek je nenahraditelnou
částí tréninku, to je ta doba, kdy se člověk zlepšuje, ne
„během běhu.“
kolowrat
24.05.2011 12:09:00
>> sarka2333 a Mattyna a ostatni, 24. 05. 2011 10:24:52
Nejsem zadny prispevatel do net diskusi, ale tady upoutan nadpisem a nasledne i clankem a souvisejici diskusi mam potrebu take sdelit svuj nazor.
- TO sarka2333: vase gratulace muze pusobit nevhodne pro jine zacatecniky, kteri mohou clanek pochopit jako spravnou cestu k maratonu, vas vykon a cas neni vubec podstatny pokud jste to bezela cele a s radosti
- TO Mattyna: vas clanek pobizi k „riskovani se zdravim“ pro ne tak talentovane bezce/bezkyne
- TO Mattyna a sarka2333: obema vam gratuluji! ne k vasemu cilovenu casu nebo
zpusobu treninku, osobne pristupuji jinak (i kdyz mam take dve deti ale jsem
chlap a to je trochu vyhoda). GRATULUJI vam (a ostatnim maminam) k tomu, ze se
nevymlouvate na unavu, nevyspalost, nocni vstavani, nemocne deti, stereoptyp na
materske atd, gratuluji ze s vymluvou na starani se o deti nesedite a
netloustnete s bramburkama a krabicovym vinem, nehloupnete u telenovel,
gratuluji ze nejste stereotypen unavene a protivne zenske, ktere jen stoje pred
barakem a pomlouvaji ostatni (napr.bezce trenujici okolo
). GRATULUJI vam k tomu, ze po vecernim prichodu partnera/manzela z prace venujete svuj jedini volny cas prave trenovani a behani! Gratuluji vam k tomu, ze zvednete zadek z gauce a jdete sportovat, pro mne osobne neexistuje lepsi napln volneho casu. Je velka pravdepodobnost ze vase deti se budou venovat spise sportu nez drogam (at uz tou drogou je alkohol, pervitin, pocitac…) A TO CHAPU JAKO PODSTATU CLANKU I VASICH PRISPEVKU.
- TO ALL:
- podporujme a motivujme behani mezi „beznymi lidmi“, bez nich by ty lepsi vykony nevypadaly tak dobre:-)
- nedavejme minusy ktere mohou demotivovat, proste to ignorujme nebo se vyblbneme na foru idnes
- KAZDY CIL SI DEFINUJEME SVYM OCEKAVANIM, pokud bylo ocekavani Mattyny ubehnout maraton na hranici sil za hezky cas, vyhrala, pokud bylo ocekavani sarky2333 ubehnout maraton bez ohledu na cas, vyhrala, pokud je neci ocekavani dat maraton za 3 a uspeje, tak je vitez! Uprimne, kolem trasy jsem nevidel moc „maminek“, spise typy jako jsem ja, kteri proste prestrelili svoje sily (ne jako ja) a ja vice obdivuji dobehnout pozdeji a ve zdravi nez prvni padnout na 20km:-)
5)obdivujme ze nekdo dokaze natrenovat na maraton i bez 12i hodinoveho spanku, i bez iontu, proteinu, specialni stravy, bez trifazoveho treninku, 2×tydne plavani a masazi a bez poradcu, treneru a vyzivoveho specialisty, vzdyt je to hezke, ze nam lidi behaji:-)
PARDON ZA DLOUHY TEXT! uy se to nestane:-)
Praha
Mattyna
24.05.2011 13:28:26
Pro všechny:
Nejlepší nápad nebo ne, prostě jsem se rozhodla že to zkusím. Chtěla jsem zjistit zda na to mám nebo ne. Ano, konzultovala jsem to zde s lidmi a ptala se na názor zda to risknout bez tréningů, ale zas na druhou stranu si lážo-plážo(tím myslím pomalu, žádné honění) běhám cca 190km za měsíc, odepsali ať do toho jdu, že naběháno už něco mám a půlmaraton jsem také zvládla. Skoromanžel mě do toho uvrtal jako první bo mě zná a věřil, že na to mám a věřte mi, když bych si myslela že na to ani trochu nemám, tak se ukecat nenechám a neběžím to! Nejsem zas takový magor. Ano,doběhla jsem děsně vyčerpaná a měla po pár minutách doběhnutí menší kolaps nebo jak to říct,ale do 10minut jsem se z toho za pomoci skoromuže dostala,takže jsem to zvládla bez zdravotních probémů a následků. Nechci svým příběhem nikoho nabádat k tomu, aby úplný začátečník hned utíkal přihlásit se na maraton a pokud jsem tím, že jsem po pěti měsích běhání a bez přípravy zaběhla maraton za 4h někoho pohoršila (protože jsem se na něj nepřipravovala), tak to mě tedy opravdu mrzí, ale zároveň to nechápu, jak může někdo tohle odsuzovat!
Každý by měl být trochu soudný a vědět (nebo alespoň tušit) na co má a na co ne a jasně so stanovit reálné cíle a ne nesmysl!
Praha
EvženGe
24.05.2011 14:45:27
Běžet maraton po pěti měsících běhání se skoro dvoustovkou km
měsíčně není „bez přípravy“. Před léty se připravovala skupina
lidí na maraton 100 dní a zvládli to taky, někteří i v čase pod 3:30.
A že jsi „lehla“ v cíli? Kdybys viděla mě v cíli, tak bys volala
záchranku. A to byl
padesátej maraton.
Občas se hodí zkusit něco na hranici svých možností (nebo na hranici svého odhodlání). To jsem měl letos vlastně taky, akorát jsem dopadl hůř. A přesto mě všichni chválej. To je paradox, co?
Praha
Mattyna
24.05.2011 17:24:16
>> EvženGe, 24. 05. 2011 14:45:27
Jen tušit že maraton poběžím, připravila bych se na něj ve smylu tréningů, jako třeba svižné 200m, 400m… kopce… a hlavně bych si zkusila zaběhnout vkuse třeba 35km. Tak jsem to myslela bez přípravy víš:-) Jinak samozřejmě 200km za měsíc naběhaných málo není,ale bylo to pomalé tempo, žádný stres:-) V cíli „lehla“, ale za chvíli se naštěstí rychle vzpamatovala:-)
Počkej jako opravdu padesátej maraton? No ty bláho, ty jsi borec! Kolik jich za rok běžíš? To asi jezdíš i mimo čr že. Kolik let už běháš?
Kolín
Juran Juran
24.05.2011 18:58:39
>> Mattyna, 24. 05. 2011 17:24:16
na náš závod je přihlášen borec co běžel 384. maratonů! ještě 383 a máme ho:-) budu muset přidat, aby jsi mi zase neukázala záda jako na KVOKu:-)
Praha
Štefan
24.05.2011 19:21:54
>> Mattyna, 24. 05. 2011 13:28:26
Já zase nechápu, proč se Tím zabýváš. Každý má právo na svůj názor. Důležité je, jak se cítíš Ty. A jsem přesvědčený, že většina návštěvníku tohoto fóra Ti fandila a přeje Ti to. Úplně všichni to nebudou, ani když zaběhneš maratón pod 2:10.
Chebsko
R V M
24.05.2011 19:49:37
>> Juran Juran, 24. 05. 2011 18:58:39
Kurňa, koukám na Tvůj čas na maraton a musím se trochu smutně pousmát.
Máš navlas stejný čas jako já loni v Drážďanech.. Mimochodem jaké to
je, když Ti to o 23 vteřin uteče? Já byl tenkrát na švestku
Sorry za offtopic.
Praha
Mattyna
24.05.2011 20:19:17
>> Štefan, 24. 05. 2011 19:21:54 Já se
cítím výborně
>> Juran Juran, 24. 05. 2011 18:58:39 To byla jen náhoda:-) Ten den mi to nějak sedlo a běželo se mi dobře a to i přesto, že bylo příšerné vedro a běželo se pořád jen na sluníčku.
Kolín
Juran Juran
24.05.2011 23:06:46
>> YuppieRunner, 24. 05. 2011 19:49:37
správná otázka:-) 95% radost z dokončení bez poničeného zdraví a 5% červíček promarněné příležitosti
aby bylo jasné proč přidávám můj maratonský minipříběh:
- 9/2009 – 115 kg a sázka, že zhubnu 5 kg a počátek běhání (na PIM 90 kg)
- jaro 2010 přihláška na Košice a přidání trénikových objemů
měsíc před závodem zánět sluchovodu (antibiotika), týden před závodem kousnutý sval a zlatý hřebík skříplý mezižeberní sval (převedení startovného na letošek)
- smutek, že to nevyšlo a dvoudenní pobyt v nemocnici
- letos jsem poctivě potrenoval a jako správný prvomaratonec to napálil s balonkem na 3:45, což zapříčinilo totál krizi mezi 33 – 37 km kdy jsem to i 2× vzdal, ale nějak jsem se uved zase do pohybu vpřed … na 38 mě doběhnul Datlosh, že to ještě je šance dát pod 4h, tak jsem zatnul zuby a roztočil nohy, které pomaličku zase vadly … když jsem přiběhnul do lidmi obsypané Paříšské měl jsem najednou takovou radost, že jsem to uběhnul, vspomněl jsem si na ty pochybovačně řeči doma a v okolí, na bezmoc co mám dělat když jsem na 35 neměl sílu udělat krok, na Košice a rozhodnul jsem se, že si ten kilák vychutnám s lidma s kterými jsem si plácal, hecoval k většímu ryku, za ramena se chytis se skupinkou španěláku a kus tak s nimi běžel, mával apod. sice jsem tam provařil min. tech 34 sekund, ale dodnes je to totál zážitek s nepřenosnými pocity … zatím nelituji a věřím, že přijdou další zavody,kdy se mi to povede a i kdyby ne … tak budu potomkům vyprávět jaký jsem byl osel, který kdyby nedělal blbosti v posledním kilometru mohl zdolat PIM pod 4h:-)
Čelákovice
Láďa S.
24.05.2011 23:28:01
>> Mattyna, 24. 05. 2011 17:24:16
v cíli bývá špatně i Danu Orálkovi, toho asi z podcenění
přípravy nikdo neobviní
Praha
Mattyna
24.05.2011 23:30:17
>> Juran Juran, 24. 05. 2011 23:06:46
No taky jsem se pokusila držet balonku na 3:45, ale to mi nějak nevyšlo:-( Od 27km příšla krize a tak jsem si řekla, že kašlu na balonky,hlavně ať to do cíle nějak doběhnu.
Příští rok to dáš tak za 3:40 ne:-)
>> rendy, 24. 05. 2011 23:01:29 Jsem ráda že tě můj příběh motivuje a držím palečky,ať ti to dobře běhá:-) Díky
Praha
Mattyna
24.05.2011 23:37:26
>> Láďa S., 24. 05. 2011 23:28:01
Dana Orálka neznám,ale asi to bude nějaký výborný běžec předpokládám:-) No mě bylo teď v neděli při závodě děsně zle,asi na posledních asi dvou km. Makala jsem naplno a tak se mi z toho zvedl si žaludek. Musela jsem se v duchu pořád ukecávat že mi špatně není, že si to jen vsugerovávám.
Hodnocení příspěvků
Pro hodnocení příspěvků se nejprve musíte přihlásit.
Pokud ještě registraci nemáte, můžete se zaregistrovat zde.
Pro přidání komentáře se musíte přihlásit nebo registrovat, pokud ještě registraci nemáte.