Jen vyběhnout: Utečeme před nebezpečím?
![Jen vyběhnout: Utečeme před nebezpečím?](http://farm5.static.flickr.com/4010/4319090863_7187da383e_o.jpg)
Běhat potmě liduprázdnými cestami, to může občas být docela riziko. Ale někdy není jiná možnost. Ohroženi se mohou cítit všichni běžci, ale pro ženy je riziko daleko vyšší. Jak se k nebezpečí na běžeckých stezkách staví naši běžci a především běžkyně? Berou je jako samozřejmost, nebo mají své finty, jak ho vyloučit, nebo alespoň omezit? Považují běh skutečně za nebezpečný?
Lenka: Jako žena určitě hledím na to, kdy a kde běhám. Za tmy už sama neběhám v lese nebo v parku. Řešení je jednoduché – běhat za denního světla na frekventovanějších místech anebo běhat společně s dalšími běžci.
Peggy: Běhání je strašně nebezpečná věc. Mělo by se před ním varovat. Totálně vám nabourá celý život. Všechno se okolo něj začne točit a kamarádi vás za chvíli mají plné zuby, protože nemluvíte o ničem jiném. No dobrá, teď vážně. Neběhám za tmy. Přestože jsem si vyslechla mnohé o tom, že úchyláci nechodí v noci v lese, ale po ulicích. I kdybych se obrnila a za tmy do lesa vyrazila, běh si neužiji. Takže od listopadu do konce února to obvykle jistí běhátko.
Josef: Někde jsem četl, že na běžkyně je mnohem míň
útoků než na ostatní ženy. Prý se útočníci obávají, že jim kořist
upláchne.
Jarka: Zřejmě ano. Snažím se ale vyhýbat opuštěným
místům a pohybovat se po cestách, kudy chodí lidé. Samozřejmě je vhodné
si běhání předem načasovat. Raději uklidím později a vyběhnu ještě za
světla. Kvůli neutřenému prachu se přece nebudu vrhat do
nebezpečí!
Hanka: Dle mého běh nebezpečný není. Rozhodně si to nepřipouštím. Používám selský rozum a neběhám ve vysloveně nebezpečných místech. Pokud míjím někoho „podezřelého“, soustředím se na pocit: „já jsem ta, kdo tu má navrch“ a snažím se působit sebevědomě. A samozřejmě v rámci možností zrychlím a utíkám pryč.
Anna: Když jsem s během začínala, běhala jsem s „pepřákem“v ruce, což se ukázalo jako ne úplně nejpohodlnější věc. Pak jsem si pořídila takový kapesní alarm, ze kterého když se vytáhne šňůrka, začne houkat. Snažím se ho nosit s sebou, když běhám večer, v noci nebo brzo ráno (nejvíc znásilnění se prý děje ráno… divné). A běhání ve Finsku bylo zcela beze strachu.
Katka: Záleží kde a kdy běhám. Občas, když běžím sama lesem, mě to také napadne, ale snažím se nebezpečí si nepřipouštět (protože pak se leknu každého šustnutí), běhám za světla (večer bych už do lesa sama nevyrazila), beru si s sebou mobil a taky občas doma nahlásím, kam běžím a kdy se asi vrátím. Anebo běžím s někým.
Jan: Myslím si, že kdo běhá, má šanci útočníkovi utéct, narozdíl od toho, kdo neběhá. V každém případě bude ale asi zejména pro ženy bezpečnější běhat za světla a třeba s sebou nosit pepřový sprej, který je malý, nemůže útočníka zranit, ale dokáže ho zneškodnit.
Tonda: Je Pro ženy určitě. A jak to řešit? Tak to opravdu, ale opravdu
nevím.
A co vy? Zažili jste někdy při běhu nebezpečnou situaci? A vy ženy, potkaly jste se někdy s násilníkem? Jak to dopadlo? Pomohly vám rychlé nohy nebo nějaký jiný způsob obrany?
Anně, další ze spoluautorek, je 22 let. Doma je sice v Praze, ale teprve před pár dny se vrátila z pětiměsíčního pobytu ve Finsku. Žila přímo na polárním kruhu a zdá se, že příroda jí ke zpětné aklimatizaci vytvořila skvělé podmínky. Běhat začala v roce 2006, když studovala ve Spojených státech. Po menší zdravotní přestávce se k běhu vrátila loni na podzim. Díky tomu, že ve Finsku byl sníh už od konce září, stal se z ní, jak sama tvrdí, odborník na běhání po sněhu a ledu, což je letos kvalifikace užitečná i v našich končinách. Kromě běhu se věnuje umění a hudbě, ráda píše, učí se cizí jazyky a dělá dalších tisíc věcí. Novinkou v jejích zájmech je zimní plavání. Pravidelní čtenáři ji mohou znát z blogu thegirlrunner.blogspot.com
Komentáře (Celkem 21)
Mmaci
01.02.2010 09:37:52
Běh pro ženy vpodstatě bezpečný není, zvlášť Hančin názor mi
připadá dost naivní.
Jedné mé blízké osobě se to stalo. V květnu, v pátek ve 3 odpoledne,
na frekventovaném místě v koniklecové rezeraci na okraji jednoho slušného
brněnského sídliště. Najednou byly pryč všechny ty babičky s vnoučaty
a maminky s kočárky, jenom slušně vypadající chlapík na horském kole ve
sportovním oblečku… Utíkat se nedalo po tolika kilometrech v nohách,
strachem ještě ztěžkly. Bránit se taky nedalo. Vyvázla zázrakem, se
zhmožděninami, podlitinami, pohmožděným krkem a jizvami na duši, byla
týden ve špitále.
Od té doby se necítím bezpečně. Holky, jestli máte 55 kilo, tak se
neubráníte ani 16-ti letému školákovi.
medunka
01.02.2010 10:59:39
Mmaci – nepřijde mi Hančin názor naivní. Pokud by byl naivní, znamenalo by to, že ženská by vůbec nesměla vyběhnout, páč v momentě kdy vyběhne, hrozí ji nebezpečí. Když neběžím s přítelem, tak si vybírám „civilizovanou“ trasu – radši mezi baráky, než do parku, snažím se být myšlenkami ve střehu a pro lepší pocit mívám v dlani klíče tak, abych jimi mohla případného útočníka ranou do břicha či nohou spacifikovat.
Slavkov u B.
Majka1
01.02.2010 11:12:23
Souhlasím, konejšit se tím, že se mi až dosud nic nepřihodilo není ideální. Navíc představa, že se mi podaří dostatečně zrychlit a utýct je podle mých běžeckých schopností nepravděpodobná. Taky si těžko nalajnuju, jak zareaguju v šoku. Utěšuju se, že už jsem starší nepřitažlivý kousek, ale stejně se bojím. Když potmě na opuštěném místě potkám chlapa, co mě evidentně pozorně sleduje, jsem ve střehu a tep mi stoupne. Když vím, že zatmím, říkám přesnou trasu a pravděpodobnou dobu návratu svému muži, aby aspoň věděl, kde mě hledat. Je to potřeba i kdybych se třeba jen nějak pitomě zranila.
Praha
mapo
01.02.2010 11:24:46
To bysme ženský radši neměly dělat nic, co? Radši se držet doma
u kamen a dětí. Je to prostě určitá pravděpodobnost, zrovna taková jako
že mně může srazit auto, nic víc. A osobně si myslím, že je les o dost
bezpečnější než „civilizace“, sice „příležitost dělá zloděje“
(k tomu mladíkovi na horském kole), ale aby se násilník vypravil extra do
lesa a extra kvůli tomu, aby mně přepadl, hm.
A vůbec, nikdo nemá právo ubližovat někomu jinému, a jen kvůli tomu, že
má zrovna navrch a má větší sílu. Tak to beru já a vím, že si to
prostě nesmím připouštět, protože s tím nic nenadělám, buď budu
běhat nebo ne a já běhat budu, protože prostě chci.
Mmaci
01.02.2010 11:54:25
>> mapo, 1. 2. 2010 11:24:46
To ne Mapo, nedělat nic bych nechtěla. Mimochodem u dětí někdy sedět
musíš, pokud Ti je nikdo nepohlídá.
Ale máš pravdu, večer v mlze v lese na nás asi nikdo číhat nebude.
Spíš jsou zavádějící ta zdánlivě bezpečná místa. Prostě to máme my
ženské těžsí. Ve dvou (s manželem) běhat nejde, kdo by hlídal děti,
krom toho je manžel rychlejší. Pes je na běhání líný, kamošky taky.
Takže taky vědomě riskuju. Kdyby byli všichni lidi slušní, bylo by na
světě líp.
Slavkov u B.
Majka1
01.02.2010 12:23:16
>> mapo, 1. 2. 2010 11:24:46
Pravděpodobnost, že mě někdo přepadne, nebo spíš nepřepadne nemá bohužel s mým iracionálním strachem nic společného. V terénu mimo civilizaci se potmě bojím víc toho, že si zlomím nohu než úchyla, poněvadž jsem silně šeroslepáa už jsem párkrát vzduchem letěla.
Alena
01.02.2010 12:45:24
Asi těžko říkat, že běh je nebezpečná aktivita… to bychom nesměli ani jít do práce, z práce, na procházku. Je jedno jestli běžím nebo jdu. Snad když mám trošku fyzičku, můžu utéct, ale rozhodně není běh nebezpečnější než každodenní procházky. A od večerních autobusů přepadnou i mužského a neubrání se. Ale i tak… kvůli tomu budeme doma?
Patrik68Dux
01.02.2010 14:04:50
Pokud se bojíte(což chápu…) udělějte si zbroják…Já osobně mám 2 zbraně, 1 velkou devítku a 1 malou kapesní pistolku v ráži 6.35mm,váží 300g,s tou se dá v ledvince normálně běhat,mám ji u sebe taky(kvůli psům…)
Patrik68Dux
01.02.2010 14:11:20
>> Patrik68Dux, 1. 2. 2010 14:04:50
…Zapomel jsem dodat,že ta kapesní(záložní)pistole-ATC Brno,model 5 se dá pořídit nová za smšných 1.700Kč a bazarová za ještě směšnějších 800Kč,za pocit bezpečí to stojí,ne?
kámen úrazu
01.02.2010 14:30:08
Jasně, že je noční běh nebezpečný, nikdy nevíte, co na vás za
stromem číhá…
http://www.kamenurazu.blo
… ni-beh.php
Dušan Šebek
01.02.2010 14:50:41
>> Patrik68Dux, 1. 2. 2010 14:11:20
To je dobré. Já za sebou na provázku tahám těžký kulomet „stalingrad“ vzor 43 a střílím po všem co se pohne:-) je to sranda veliká.
Černá v Poš., Písek, ČB, Plzeň
DagmarKa
01.02.2010 16:18:37
>> kámen úrazu, 1. 2. 2010 14:30:08
Upřímně – ono je jedno jestli je to v lese, v civilizaci, za tmy nebo
za světla… Je pravda, že na svých běhacích výletech většinou nikoho
moc nepotkám – nevím jak to dělám. Takže běh je zdá se bezpečný.
Na druhou stranu, mám dost špatný zkušenosti s MHD a speciálně pak
z cestování vlakem, bez ohledu na denní dobu… Opakovaný zkušenosti. Je
to z dob do mých -ceti let, kdy jsem byla ještě malá a plachá. Což mne
vede k názoru, že pokud člověk má strach, uchyláci to poznají a
využijou. Tak snad to není rouhání – ale fakt je, že do dnes jdu raději
na stopa, než jet vlakem…
A myslete si co chcete…
Černošice
Mary
01.02.2010 16:21:44
>> Majka1, 1. 2. 2010 11:12:23
Jo, taky se utěšuji, že už jsem mírně po záruce, kromě toho měřim
175 cm. Jednou, v dobách, kdy jsem byla ještě holka mladá a zachovalá,
udělala jsem zásadní chybu, že jsem se s kolemjdoucím v parku dala do
řeči, bylo to v cizině, tak jsem mu nejdřív nerozuměla, co chce, když mi
to došlo, šlo už dost do tuhého. Vrazila jsem mu tedy palce do očí a
kupodivu ho choutky velmi rychle přešly.
Člověk musí být obezřetný, ale nějaký přehnaný strach? To by asi
člověk nemohl ani vylézt na ulici. Prostě kdo má viset, ten se
neutopí.
Praha
anajpo
01.02.2010 20:44:26
Já teda taky přidám jednu svou příhodičku, co se stala hluboko za totáče, když se ještě v Milíčovském lese pořádaly kondiční běhy. Nějak jsem si spletla termín a tak jsem přišla společně s mámou (aby mi pohlídala moje „dvě robátka“) v době konání závodu a zárověň se „děcka“ vyvenčila.Závod se ten den nekonal a tak jsem se rozhodla si tu trasu cca 3km (byla značená)oběhnout sama,když jsem měla věci běhací s sebou. Vyrazila jsem tedy a všimla si. že několikrát mou trasu křižoval mladý muž na tenkrát uzkoprofilovém favoritu. Když se mělo vběhnout do houštin u Milíčovského rybníka bylo mi divné, že ten kluk na skoro galuskáči jede bahnem po stezičce a tak jsem to stočila dál po asfaltce k altánku a pak už po cestičce krajem severního cípu lesa, kde se za polem objevují domy Újezda, jak se běhává spousta běhů. A tam u pole na téhle poměrně frekventované cestě ten muž slezl skola, začal jako by se rozcvičovat a pak po mě skočil. Zkroutil mi ruku za zády a já jsem mu zas pro změnu vmetla do tváře pár urážek na jeho mužství a v prvním vhodném okamžiku jsem se mu vytrhla a utíkala směrem na pole k Újezdu, kde popojížděl traktor. Pak už jsem běžela po silnici ke Kateřinkám k místu kde čekala babička s mými dětmi. Policii jsem tenkrát po telefonu i anonymně nahlásila popis pachatele… Ještě dnes, když běžím nějaký běh v Milíčovském lese a probíhám kolem onoho místa, tak mi trochu zamrazí…Jinak prostě někdy musím vyrazit sama i když třeba trochu strach mám, ale proč se mám omezovat já, kvůli nějakému agresorovi. Nakonec mě stejně může zastřelit třeba nějaký feťák, kterýmu je všechno jedno na frekventovaném místě mezi lidma.
Radslavice
trepka
01.02.2010 21:23:12
Běh pro ženy moc bezpečný není to je pravda,ale zatím se mi nic špatnýho nestalo a to běhám v lese kde moc lidí nechodí.Říkám si když se mám něco stát tak se to stane,ať je to kdekoliv.No ale přece se nevzdáme tak krásnému sportu jako je běh,jen kvůli tomu že jsou mezi námi ti kteří nám to chtějí znepříjemnit.
m.prog
02.02.2010 11:53:59
ahoj, řekl bych, že pokud je tma, je dost těžké rozeznat kod zrovna
běží, to zejména.
Běhám od listopadu cca do března s čelovkou..
Za těch pár měsíců potkám tak max. pět nočních běžců/kamarádů.
(Pochopitelně i Vendu Černého:-)
V zimě, kdy je tma, nebude nikdo čekat v křoví, až mu zmrzne zadek! Po
zbytek roku se dá běhat za světla. Mimo jiné, když už se necítíte
bezpečně.. 1. nenoste sluchátka, jak je dobrým zvykem,
2. měňte trasu, pak nebude nikde nikdo čekat, že?
3. noste více asexuálních oblečků!
penzista
02.02.2010 15:08:44
Já se cítím při běhu bezpečně. Asi to bude tím, že se mnou běhá německý ovčák o poctivé váze 45kg, taky jsem dělal celkem 14 let sebeobranu, tak si snad něco pamatuji. Když jsem byl naposled napaden, tak to nebylo při běhu lesem, ale v civilizaci, tady se zase uplatnil revolver ráže .38.
Sokolov
Amater
02.02.2010 15:20:41
>> Dušan Šebek, 1. 2. 2010 14:50:41
Tak to máš dobrý..........při závodě bez kulometu se budeš cítit
lehký jako pírko
.....ale vážně, že bychom se na běh měli vyzbrojit a tahat s sebou kolty
nízko u pasu?.......se všichni postřílíme navzájem
Dobřichov
honzaherda
02.02.2010 19:27:05
No já myslím, že větší pravděpodobnost je, že nás smete auto, než že nás někdo přepadne. Běhám i za tmy mezi polmi, ale nepřipouštím si nebezpečí. To číhá všude a osobně mi víc vadí rozvášněný pes za plotem než chlápci u hospody.
Praha 4
jholasova
04.02.2010 12:50:26
Taky nemám pocit, že by běh byl nebezpečnější než jiný pohyb venku. Paradoxně při sportování se mi nikdy nic nepřihodilo, ani v lese a za tmy, zato kamarádku už dvakrát obtěžoval chlap cestou od tramvajové zastávky na osvětlené komunikaci a mladší syn, když mu bylo 9, úspěšně unikl pedofilovi za bílého dne uprostřed sídliště.
administrator 03.04.2010 13:33:11
Běhat potmě liduprázdnými cestami, to může občas být docela riziko. Ale někdy není jiná možnost. Ohroženi se mohou cítit všichni běžci, ale pro ženy je riziko daleko vyšší. Jak se k nebezpečí na běžeckých stezkách staví naši běžci a především běžkyně? Berou je jako samozřejmost, nebo mají své finty, jak ho vyloučit, nebo alespoň omezit? Považují běh skutečně za nebezpečný?
Odkaz na článek
Hodnocení příspěvků
Pro hodnocení příspěvků se nejprve musíte přihlásit.
Pokud ještě registraci nemáte, můžete se zaregistrovat zde.
Pro přidání komentáře se musíte přihlásit nebo registrovat, pokud ještě registraci nemáte.